П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.04.2026  	Справа №607/4768/26 Провадження №3/607/1966/2026	
  	м. Тернопіль 	 	

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції №2 Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , не працює,
за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),

встановила:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №733638 від 25.02.2026, 27.01.2026 приблизно о 12:00 в АДРЕСА_1 , за місцем спільного проживання ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 , а саме погрожував фізичною розправою, ображав нецензурною лайкою, чинив моральний та психологічний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , що викликало у останньої побоювання за своє здоров`я, чим порушив п.п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
У протоколі про адміністративне правопорушення міститься відмітка, згідно з якою ОСОБА_1 повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області 09.03.2026 о 10:00, однак він від підпису відмовився у присутності двох понятих.
У вказане судове засідання він не з`явився. Про причини неявки суду не повідомив.
Судом надсилалися повістки за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, про виклик до суду на 18.03.2026 о 10:00 та 09.04.2026 о 09:45, однак у судові засідання він не з`явився, а кореспонденція повернулася до суду без вручення.
Таким чином, судом вжито належних заходів, спрямованих на повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи.
Для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонують офіційний вебпортал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду.
Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням по справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 (заява № 3236/03).
Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
Також судом надсилалися повістки за місцем проживання потерпілої ОСОБА_2 , зазначеним у її письмових поясненнях, про виклик до суду на 18.03.2026 о 10:00 та 09.04.2026 о 09:45, однак у судові засідання вона не з`явилася, а кореспонденція повернулася до суду без вручення.
Крім того, секретарем судового засідання здійснювався телефонний дзвінок за номером телефону потерпілої ОСОБА_2 , зазначеним у матеріалах справи, однак повідомити її про дату, час і місце розгляду справи не вдалося, оскільки на здійснений виклик відповіла інша особа, яка повідомила, що не є ОСОБА_2 .
Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне зазначити таке:
відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП). 
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП). 
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі – Закон), домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону, психологічне насильство – форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненому до матеріалів справи долучено:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №733638 від 25.02.2026;
- рапорт, зареєстрований 27.01.2026 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) відділ поліції №2 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за №1033, відповідно до якого 27.01.2026 о 12:10 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 27.01.2026 о 12:08 за адресою: АДРЕСА_1 заявник ОСОБА_2 повідомила, що співмешканець наніс тілесні ушкодження. ЕМД не потребує;
- заяву потерпілої ОСОБА_2 від 27.01.2026 про притягнення до відповідальності співмешканця ОСОБА_1 , який 27.01.2026 за місцем спільного проживання вчинив відносно неї насильницькі дії фізичного та психологічного характеру;
- пояснення потерпілої ОСОБА_2 від 27.01.2026, згідно з якими 27.01.2026 о 11:00 у неї виник словесний конфлікт побутового характеру із співмешканцем ОСОБА_1 , в ході якого він виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та наніс їй удар правою рукою (кулаком) в обличчя в ділянку лівої щоки. Під час даної події свідків чи очевидців не було.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №733638 від 25.02.2026, у ньому зазначено, що внаслідок дій ОСОБА_1 «могла бути завдана шкода психічному здоров`ю» потерпілого.
Водночас диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за умисне вчинення діянь домашнього насильства, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.
Таким чином, формулювання «могла бути завдана шкода» не відповідає обов`язковій ознаці об`єктивної сторони правопорушення, оскільки закон вимагає встановлення факту реального настання шкоди, а не лише її ймовірності.
Крім того, потерпіла ОСОБА_2 , попри вжиття судом усіх заходів щодо її повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, що позбавило суд можливості безпосередньо з`ясувати характер та наслідки спірних дій, зокрема наявність чи відсутність шкоди її психічному здоров`ю. 
Також зі змісту заяви та письмових пояснень потерпілої не вбачається відомостей про заподіяння шкоди її психічному здоров`ю.
Відеозапису події або інших об`єктивних доказів до матеріалів справи не долучено.
Таким чином, зібрані у справі докази не підтверджують наявності в діях ОСОБА_1 обов`язкової ознаки об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілої.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 247, 251, 252, 254, 255, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

постановила:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП – закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя	Н. П. Воробель