ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/1857/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді Орищин Г.В.
суддів Галушко Н.А.
Желіка М.Б.,
секретар судового засідання Хом`як Х.А.
розглянув апеляційну скаргу Приватного підприємства «ДНК»
на рішення Господарського суду Львівської області від 01.12.2025 (повне рішення складено 10.12.2025, суддя Яворський Б.І.)
у справі № 914/1857/25
за позовом Приватного підприємства «ДНК», с. Грибовиця Волинської області,
до відповідача Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Нововолинської міської ради Волинської області, м.Нововолинськ Волинської області,
про визнання недійсним розпорядження та зобов`язання до вчинення дій

За участю представників:
від позивача –  Брожко Н.І. (в режимі відеоконференцзв`язку)
від відповідача – Мудрик І.В.  
від третьої особи – не з`явився 

Господарський суд Львівської області в рішенні від 01.12.2025 у справі № 914/1857/25 ухвалив відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «ДНК» про визнання недійсним розпорядження адміністративної колегії АМК України від 21.04.2025 № 63/88-рп/к «Про відмову у розгляді справи» та зобов`язання Західного міжобласного територіального відділення АМК України розглянути заяву від 06.12.2024 і прийняти процесуальне (процедурне) рішення про захист економічної конкуренції.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням місцевого господарського суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 01.12.2025 у цій справі та ухвалити нове, яким визнати недійсним розпорядження адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 21.04.2025 № 63/88-рп/к «Про відмову у розгляді справи» та зобов`язати Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України за наслідками розгляду заяви про порушення законодавства про захист економічної конкуренції від 06.12.2024 (вх. № 63-01/60-АМ від 11.12.2024), поданої Приватним Підприємством «ДНК», прийняти процесуальне (процедурне) рішення згідно з вимогами чинного законодавства про захист економічної конкуренції.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 30.12.2025, склад колегії з розгляду справи № 914/1857/25 визначено: головуюча суддя Орищин Г.В., судді Галушко Н.А., Желік М.Б. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «ДНК», поданою на рішення Господарського суду Львівської області від 01.12.2025 у цій справі.
13.01.2026 на адресу Західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 914/1857/25.
Ухвалюючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд виходив із того, що відповідно до ЗУ «Про Антимонопольний комітет України» та ЗУ «Про захист економічної конкуренції», органи Антимонопольного комітету України наділені повноваженнями щодо розгляду заяв і справ, прийняття процесуальних рішень та здійснення контролю у сфері захисту економічної конкуренції, а їх рішення приймаються в межах компетенції та у спосіб, визначений законом. Встановивши, що спірне розпорядження про відмову у розгляді справи є процесуальним рішенням, прийнятим територіальним відділенням АМК України у межах наданих повноважень та з дотриманням встановленої процедури, та врахувавши відсутність належних і допустимих доказів, які б підтверджували порушення прав або охоронюваних законом інтересів позивача чи невідповідність акта вимогам законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для його скасування, у зв`язку з чим у задоволенні позову відмовив.
Позивач не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду та оскаржив його в апеляційному порядку. Зокрема зазначив, що:
- розпорядження адміністративної колегії територіального відділення АМК України про відмову у розгляді справи прийняте за неповного з`ясування всіх істотних обставин справи, без належної оцінки ключових доводів позивача та з неправильним встановленням окремих фактичних обставин. Відповідач формально підійшов до аналізу матеріалів звернення, не дослідивши належним чином факти бездіяльності органу місцевого самоврядування щодо невчинення дій з розгляду заяв позивача про встановлення земельного сервітуту та неприйняття за їх результатами відповідного рішення, а також не надавши оцінки потенційному антиконкурентному характеру таких дій у розумінні ст. 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції». Крім того, не було враховано положення земельного законодавства та законодавства про надра, які регулюють порядок надання земельних ділянок для потреб надрокористування, а висновки відповідача ґрунтуються на неповних і суперечливих даних без належного аналізу впливу спірної бездіяльності на стан конкуренції на загальнодержавному ринку. У зв`язку з цим, розпорядження є формальним, недостатньо вмотивованим та таким, що не відповідає вимогам законності й обґрунтованості, що призвело до необґрунтованого позбавлення позивача можливості реалізувати право на захист від антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування;
- спірні правовідносини між сторонами охоплюють два самостійні епізоди звернень заявника до Нововолинської міської ради щодо встановлення земельного сервітуту на користування надрами, кожен із яких є окремим за часом подання, змістом заяв та характером реакції органу місцевого самоврядування:
Епізод 1. 14.04.2022 Державною службою геології та надр України видано ПП «ДНК» спеціальний дозвіл № 5377 на користування надрами строком на 5 років для геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки родовища піщано-гравійної сировини на ділянці «Грибовицька». З метою реалізації зазначеного права, позивач неодноразово звертався до Нововолинської міської ради із заявами про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку комунальної власності. Попри попередній розгляд питань на засіданнях постійних комісій, включення відповідних проєктів до підготовки сесій та обіцянки винесення їх на розгляд ради, рішення сесії щодо встановлення сервітуту ухвалено не було, а належно вмотивованої відмови не надано. Внаслідок цього, протягом більш ніж двох років дії спеціального дозволу позивач був позбавлений можливості реалізувати право на користування надрами, що зумовлено фактичною бездіяльністю органу місцевого самоврядування щодо вирішення питання про встановлення сервітуту. Отже, на думку апелянта, міською радою не забезпечено вчинення дій, необхідних для прийняття рішення за зверненнями позивача. 
Епізод 2. На підставі спеціального дозволу № 5377 від 14.04.2022, позивач протягом 2022– 2024 років повторно звертався до Нововолинської міської ради із заявами про укладення договору земельного сервітуту щодо земельної ділянки площею 26,5 га для здійснення геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки родовища. До заяви від 12.06.2024 було додано необхідні документи, однак міська рада, замість розгляду заяви по суті, послалася на попередні судові спори та результати розгляду інших звернень, фактично не вирішивши питання, порушене у заяві. Лише 25.07.2024 орган місцевого самоврядування ухвалив формальну відмову у задоволенні вимог, обґрунтувавши її необхідністю подання додаткових документів, не передбачених ст. 1241 Земельного кодексу України. Таким чином, заяву від 12.06.2024 не було розглянуто по суті, а відмова була дана з підстав, які не відповідають вимогам чинного законодавства, що на думку скаржника, свідчить про повторне порушення процедури розгляду звернення позивача та триваюче обмеження його права на реалізацію спеціального дозволу на користування надрами.
Скориставшись своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, Західним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він покликається, зокрема, на таке:
- розгляд заяв у сфері захисту економічної конкуренції здійснюється відповідно до Порядку, затвердженого розпорядженням АМКУ від 19.04.1994 № 5. Нормами Порядку передбачено, що заяви розглядаються у визначеній процедурі, можуть бути зупинені у разі наявності пов`язаних судових спорів, а також підлягають відмові у розгляді за відсутності ознак порушення законодавства. Таким чином, процесуальні дії Відділення є чітко врегульованими, здійснюються в межах компетенції та не можуть розцінюватися як протиправні або дискреційно свавільні;
- матеріалами справи підтверджено, що звернення ПП «ДНК» щодо встановлення земельного сервітуту неодноразово розглядалися Нововолинською міською радою із залученням профільних комісій. Відмови або зупинення розгляду були обумовлені відсутністю необхідних документів, невідповідністю вимогам законодавства, а також процесуальними та містобудівними обмеженнями. Доказів дискримінаційних дій або обмеження конкуренції не виявлено, що виключає наявність складу порушення;
- у межах пов`язаних спорів суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій (зокрема у справах № 903/1117/23 та № 903/667/24) вже надали правову оцінку спірним правовідносинам. Суди дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ПП «ДНК», а також підтвердили обмеженість площі використання надр межами спеціального дозволу. Такі судові акти мають преюдиційне значення;
- в даному випадку позивач фактично намагається зобов`язати орган АМКУ ухвалити заздалегідь визначене ним рішення, що суперечить статтям 7 та 19 ЗУ «Про Антимонопольний комітет України» та положенням Конституції України щодо розподілу владних повноважень. Такі вимоги є формою втручання у дискреційні та виключні повноваження органу державної влади і не можуть бути задоволені.
Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду.
18.02.2026 через систему «Електронний суд» позивачем подано клопотання про долучення доказів, у якому ПП «ДНК» просив суд апеляційної інстанції приєднати до матеріалів справи копію адвокатського запиту від 06.01.2026 № 001/2026 з додатками та копію листа Нововолинської міської ради Волинської області від 13.01.2026 № 204/02-21/2-26 з додатком.
В судове засідання з`явились представники позивача та відповідача, які підтримали доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї. 
Колегія суддів, порадившись на місці, дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання ПП «ДНК» про долучення доказів, оскільки подані документи є новими доказами у розумінні процесуального закону та не підлягають прийняттю судом апеляційної інстанції за відсутності передбачених законом підстав для їх подання на цій стадії. Крім того, адвокатський запит від 06.01.2026 № 001/2026 та відповідь на нього Нововолинської міської ради Волинської області від 13.01.2026 № 204/02-21/2-26 з додатком не існували на момент розгляду справи судом першої інстанції та, відповідно, не могли бути предметом дослідження чи оцінки судом при ухваленні оскаржуваного рішення. З огляду на це, підстави для їх прийняття та приєднання до матеріалів справи у суду апеляційної інстанції відсутні.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, судова колегія встановила таке: 
Приватне підприємство «ДНК» (позивач) є переможцем електронного аукціону з продажу спеціального дозволу на користування надрами від 24.12.2021 № SUE001-UA-20211104-05907.
На підставі спеціального договору від 12.01.2022 № 2/18-21, укладеного з Державною службою геології та надр України, позивач набув право користування надрами на площі 11,86 га. Зазначене право надано з метою геологічного вивчення шахтних відвалів як піщано-гравійної сировини, у тому числі з подальшим здійсненням дослідно-промислової розробки родовища та затвердженням запасів ДКЗ України за промисловими категоріями. 
Листом від 09.12.2022 № 15, ПП «ДНК» звернулося до Нововолинської міської ради (третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача) з проханням укласти договір сервітуту (встановити земельний сервітут) для цілей користування надрами, а саме для здійснення геологічного вивчення шахтних відвалів як піщано-гравійної сировини, включно з дослідно-промисловою розробкою родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, щодо земельної ділянки площею 26,5 га з кадастровим номером 0721180900:02:000:0142, розташованої у с. Грибовиця Володимир-Волинського району Волинської області.
Листом від 23.01.2023 № 149/02-26/2-23 Нововолинська міська рада повідомила ПП «ДНК» про неможливість використання зазначеної земельної ділянки як об`єкта договору сервітуту, оскільки вказана земельна ділянка припинила своє існування як об`єкт цивільних прав внаслідок її поділу. 
Листом від 23.01.2023 № 2 ПП «ДНК» повторно звернулося до Нововолинської міської ради щодо укладення договору сервітуту (встановлення земельних сервітутів) на користування надрами (геологічного вивчення шахтних відвалів у якості піщано-гравійної сировини, у тому числі дослідницько-промислова розробка родовищ корисних копалин загального державного значення), вказавши при цьому іншу земельну ділянку з кадастровим номером 0721180900:02:000:0252, яка розташована за наступною адресою: с. Грибовиця, Володимир-Волинський р-н., Волинська обл. (площею 26,5 га).
Листом від 16.06.2023 № 1486/02/-26/2-23 Нововолинська міська рада повідомила ПП «ДНК», що відповідна заява була розглянута на засіданні постійних комісій з питань земельних відносин, комунального майна, транспорту, містобудування та архітектури та з питань промисловості, підприємництва, інвестицій та міжнародного співробітництва, за участю директора ПП «ДНК». За результатами розгляду, відповідно до Регламенту міської ради, проєкт рішення щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, було знято з розгляду та направлено на доопрацювання у зв`язку з відсутністю необхідних документів.
Листом від 10.07.2023 № 1718/02-21/2-23 Нововолинська міська рада у відповідь на адвокатський запит представника ПП «ДНК» від 29.06.2023 № 2906/001 повідомила, що відповідно до рекомендацій зазначених постійних комісій, проєкт рішення «Про встановлення земельного сервітуту та надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту» було знято з розгляду на пленарному засіданні 30.05.2023 22-ї сесії міської ради 8 скликання.
З метою виконання вимог ст. 124-1 Земельного кодексу України, листом від 24.07.2023 № 9, ПП «ДНК» повторно звернулося до Нововолинської міської ради з вимогою про укладення договору сервітуту (встановлення земельного сервітуту).
Листом від 22.08.2023 № 2169/02/-26/2-23 Нововолинська міська рада повідомила ПП «ДНК», що зазначена заява буде розглянута постійною комісією з питань земельних відносин, комунального майна, транспорту, містобудування та архітектури та винесена на розгляд сесії міської ради.
27.10.2023 ПП «ДНК» звернулося до Господарського суду Волинської області з позовною заявою до Нововолинської міської ради про встановлення земельного сервітуту. 
Рішенням Господарського суду Волинської області від 02.04.2024 у справі № 903/1117/23, залишеним без змін постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 11.06.2024, у задоволенні позовних вимог ПП «ДНК» відмовлено. Судами встановлено, що позивач має право вимагати встановлення сервітуту щодо земельної ділянки площею 11,86 га в межах спеціального дозволу на користування надрами, тоді як відсутність проєкту дослідно-промислової розробки унеможливлює визначення обґрунтованого розміру додаткової площі земельної ділянки, необхідної для здійснення діяльності поза межами наданого спеціального дозволу.
Листом від 12.06.2024 № 10 ПП «ДНК» повторно звернулося до Нововолинської міської ради щодо укладення договору сервітуту стосовно земельної ділянки площею 26,5 га з кадастровим номером 0721180900:02:000:0252. 
Листом від 11.07.2024 № 3610/02/-26/2-24 Нововолинська міська рада повідомила, що зазначене звернення, як і попередні звернення від 23.01.2023 № 2 та від 24.07.2023 № 9, не підлягають подальшому розгляду у зв`язку з тим, що 27.10.2023 представником ПП «ДНК» подано позов до суду щодо оскарження бездіяльності органу місцевого самоврядування.
Рішенням Нововолинської міської ради від 25.07.2024 № 34/43, прийнятим за результатами розгляду звернення ПП «ДНК» від 12.06.2024 № 10, відмовлено у встановленні платного земельного сервітуту щодо земельної ділянки площею 26,5 га з кадастровим номером 0721180900:02:000:0252, з мотивів відсутності інформації про погодження проєкту дослідно-промислової розробки родовища піщано-гравійної сировини «Грибовицьке» у Володимирському районі Волинської області з Державною службою України з питань праці.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 15.10.2024 у справі № 903/667/24, залишеним без змін постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 15.01.2025 та постановою Верховного Суду від 11.03.2025, у задоволенні позовних вимог ПП «ДНК» відмовлено. 
Листом від 04.03.2025 № 1362/02-22/2-25 (вх. № 63-01/1026 від 17.03.2025) Нововолинська міська рада повідомила Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, що питання щодо укладення договору сервітуту з ПП «ДНК» не включалося до порядку денного; упродовж 2022–2024 років звернення щодо встановлення земельного сервітуту на користування надрами в межах площі, що перевищує межі спеціального дозволу, крім звернень ПП «ДНК», до міської ради не надходили. Також відповідач зазначив, що відповідно до п.3.4 Положення про порядок організації та виконання дослідно-промислової розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 03.03.2003 № 34/м та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.2003 за № 377/7698, проєкти дослідно-промислової розробки та річні плани розвитку гірничих робіт підприємства затверджуються користувачем надр та підлягають погодженню з Держпраці.
Листом від 16.04.2025 (вх. № 63-01/1498 від 18.04.2025) представник ПП «ДНК» повідомив Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, що станом на 16.04.2025 підприємство не зверталося до Державної служби України з питань праці щодо погодження проєкту дослідно-промислової розробки родовища піщано-гравійної сировини «Грибовицьке» у Володимирському районі Волинської області.
Зазначені обставини стали підставою для звернення Приватного підприємства «ДНК» до суду із позовом до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним розпорядження адміністративної колегії АМК України від 21.04.2025 № 63/88-рп/к «Про відмову у розгляді справи» та зобов`язання Західного міжобласного територіального відділення АМК України розглянути заяву від 06.12.2024 і прийняти процесуальне (процедурне) рішення про захист економічної конкуренції.
Перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків:
Згідно зі ст. 7 ЗУ «Про засади внутрішньої і зовнішньої політики», розвиток конкуренції є однією з основних засад внутрішньої політики в економічній сфері, оскільки вона підвищує ефективність економіки. 
Частиною 3 ст.42 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності, не допускає зловживань монопольним становищем, неправомірного обмеження конкуренції та недобросовісної конкуренції.
Держава підтримує конкуренцію як змагання між суб`єктами господарювання, що дозволяє здобувати економічні переваги завдяки власним досягненням. Внаслідок цього споживачі та суб`єкти господарювання отримують можливість вибору товарів і послуг, а окремі учасники ринку не можуть самостійно визначати умови їх реалізації (ст.1 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).
Законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, встановлених Конституцією України і складається із цього Закону, ЗУ «Про Антимонопольний комітет України», ЗУ «Про захист від недобросовісної конкуренції», інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів. Державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України (ст.ст.3, 4 ЗУ «Про захист економічної конкуренції»).
Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України приймається від імені територіального відділення Антимонопольного комітету України (ст. ст. 1, 3, 6, 121 ЗУ «Про Антимонопольний комітет України»).
Положеннями ст.7 вказаного Закону передбачено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має, зокрема, наступні повноваження: 1) розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; 2) приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; 5) при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.
Статтею 19 ЗУ «Про Антимонопольний комітет України» визначено гарантії здійснення повноважень Антимонопольного комітету України. Зокрема, встановлено, що під час розгляду заяв і справ про узгоджені дії, концентрацію та порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі під час проведення розслідувань, досліджень, прийняття розпоряджень і рішень, а також здійснення інших повноважень у сфері контролю за дотриманням зазначеного законодавства, органи та посадові особи Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень керуються виключно законодавством про захист економічної конкуренції. При цьому, вони є незалежними від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, суб`єктів господарювання, політичних партій та інших об`єднань громадян чи їх органів.
Втручання органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та суб`єктів господарювання, а також політичних партій та інших об`єднань громадян чи їх органів у діяльність Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень забороняється, за винятком випадків, визначених законами України.
Вплив у будь-якій формі на працівників Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень з метою перешкоджання виконанню ними службових обов`язків або прийняття неправомірного рішення тягне за собою відповідальність, передбачену законодавством
Діяльність щодо виявлення, запобігання та припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, проводиться Антимонопольним комітетом України, його органами та посадовими особами з додержанням процесуальних засад, визначених законодавчими актами України про захист економічної конкуренції (ст. 23 ЗУ "Про Антимонопольний комітет України").
Розпорядженням Антимонопольного комітету України № 32-р від 23.02.2001 затверджено Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України.
Відповідно до п.2 ч.3 зазначеного Положення, у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, відділення має, зокрема, повноваження приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами; переглядати рішення у справах; надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.
Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про захист економічної конкуренції», антиконкурентними узгодженими діями визнаються, зокрема, узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів і тендерів. Згідно з п.1 ст.50 цього Закону, такі антиконкурентні узгоджені дії є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції. У разі виявлення ознак такого порушення, у тому числі його наслідків, органи Антимонопольного комітету України, відповідно до ч.1 ст.37 зазначеного Закону, приймають розпорядження про початок розгляду справи.
Статтею 59 ЗУ "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до ЗУ "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Враховуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що ключовим аргументом позивача є твердження про неповне з`ясування відповідачем обставин, які, на думку скаржника, свідчать про наявність антиконкурентної поведінки органу місцевого самоврядування, а також формальний характер висновку територіального відділення АМК України щодо відсутності підстав для початку розгляду справи.
Разом з тим, аналіз змісту спірного розпорядження та матеріалів, що передували його прийняттю, свідчить про те, що відповідачем здійснено первинну правову оцінку звернення на предмет наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції у розумінні ст. 6, 50, 37 ЗУ«Про захист економічної конкуренції». Така оцінка за своєю правовою природою є етапом реалізації дискреційних повноважень органу, спрямованих на визначення доцільності та необхідності ініціювання повноцінного розгляду справи, а не вирішення спору по суті заявлених позивачем обставин.
Посилання апелянта на те, що територіальне відділення не надало належної оцінки всім фактичним аспектам взаємовідносин позивача з органом місцевого самоврядування, не спростовують висновку суду першої інстанції, оскільки предметом перевірки, у даному випадку, є не встановлення факту вчинення чи відсутності порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а наявність чи відсутність достатніх правових підстав для ініціювання відповідного провадження у межах компетенції органу Антимонопольного комітету України.
Колегія суддів враховує, що саме по собі звернення до Антимонопольного комітету України та незгода заявника з прийнятим процесуальним рішенням не свідчить про порушення суб`єктивного права, яке підлягає судовому захисту у спосіб, обраний позивачем, якщо оскаржуваний акт прийнято в межах компетенції органу та у визначеній законом процедурі.
Оцінюючи доводи про неповноту дослідження обставин, суд апеляційної інстанції виходить з того, що межі судового контролю за рішеннями органів Антимонопольного комітету України у подібних правовідносинах обмежуються перевіркою дотримання вимог компетенції, процедури прийняття рішення та наявності правових підстав для його ухвалення, без підміни дискреційних повноважень адміністративного органу та без вирішення питання про наявність або відсутність порушення конкурентного законодавства по суті.
З огляду на викладене, встановлені у справі обставини свідчать про прийняття спірного розпорядження у межах повноважень територіального відділення Антимонопольного комітету України, у спосіб та порядок, визначені законодавством, без порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.
За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З врахуванням викладеного вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.
Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування ухваленого у цій справі рішення.
Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні вимог апеляційної скарги Приватного підприємства «ДНК» відмовити.
Рішення Господарського суду Львівської області 01.12.2025 у справі № 914/1857/25 залишити без змін. 
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 20.04.2026.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя  М.Б. Желік