ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2026 року   Справа № 924/851/24 
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Миханюк М.В. ,  суддя Крейбух О.Г. 
секретар судового засідання Соколовська О.В.
за участю представників:
прокурора – Рункевич І.В.
відповідача 1 (скаржника) – Кузьмічова Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.01.2025 у справі № 924/851/25 (повний текст складено 22.01.2025)
за позовом Першого заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури, м. Хмельницький, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державною здійснювати функції у спірних правовідносинах - Красилівської міської ради
до відповідачів:
- Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД"
- Комунального підприємства "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства"
про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення надміру сплачених коштів
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 13.01.2025 у справі №924/851/24 задоволено позов першого заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державною здійснювати функції у спірних правовідносинах - Красилівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД", Комунального підприємства (КП) "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства" про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення надміру сплачених коштів. 
Визнано недійсними:
- додаткову угоду №1 від 29.08.2022 до договору №2022/2403 про постачання електричної енергії, укладену між КП "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства” та ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД". 
- додаткову угоду №2 від 31.08.2022 до договору №2022/2403 про постачання електричної енергії, укладену між КП "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства” та ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД". 
- додаткову угоду №3 від 30.09.2022 до договору №2022/2403 про постачання електричної енергії, укладену між КП "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства” та ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД". 
- додаткову угоду №4 від 24.10.2022 до договору №2022/2403 про постачання електричної енергії, укладену між КП "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства” та ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД".
Стягнуто з відповідача 1 на користь позивача 444 581,30 грн - надміру сплачених коштів за договором №2022/2403 про постачання електричної енергії. 
Стягнуто з відповідачів на користь Хмельницької обласної прокуратури по 9390,36 грн - витрат по оплаті судового збору. 
Місцевий господарський суд, врахувавши вимоги статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру", дійшов висновку про наявність підстав для захисту інтересів держави в особі позивача шляхом пред`явлення позову у цій справі. Суд першої інстанції виснував, що додаткові угоди №1 від 29.08.2022, №2 від 31.08.2022, №3 від 30.09.2022, №4 від 24.10.2022 укладені всупереч вимогам Закону України "Про публічні закупівлі" та Закону України "Про ринок електричної енергії", а тому підлягають визнанню недійсними. Відповідно до умов договору №2022/2403 від 26.08.2022, з урахуванням укладених додаткових угод №1, №2, №3, та №4, якими внесено зміни до істотних умов договору, споживачем безпідставно надміру сплачено, а ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" безпідставно збережено кошти на загальну суму 444581,30 грн, які мають бути повернуті в бюджет Красилівської міської ради.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД", 11.02.2025 через систему "Електронний суд", звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою (вх673/25 від 11.02.2025), в якій просить: прийняти до розгляду апеляційну скаргу. Скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.01.2025 у справі № 924/851/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Першого заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державною здійснювати функції у спірних правовідносинах до відповідачів про визнання недійсними додаткових угод №1 від 29 серпня 2022 року, № 2 від 31 серпня 2022 року, №3 від 30 вересня 2022 року, № 4 від 24 жовтня 2022 року до договору №2022/2403 про постачання електричної енергії та стягнення 444 581,30 грн надміру сплачених коштів за договором №2022/2403 про постачання електричної енергії. Судові витрати за наслідками розгляду апеляційної скарги в господарській справі № 924/851/24 покласти на позивача.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає наступне:
- належним способом захисту інтересів держави є подання прокуратурою окремого позову в порядку адміністративного судочинства про оскарження рішення Красилівської міської ради в частині обґрунтованості включення таких коштів до різниці в тарифах;
- з огляду на законодавчо визначені обсяги компетенцій державних органів зі здійснення контролю у цій сфері, захист вказаних інтересів держави у спірних правовідносинах покладено на Держаудитслужбу;
- не доведено належним чином у спосіб, встановлений чинним законодавством, тієї обставини, що при розрахунках за електричну енергію на підставі додаткових угод № 1 від 29 серпня 2022 року, № 2 від 31 серпня 2022 року, № 3 від 30 вересня 2022 року та № 4 від 24 жовтня 2022 року до Договору № 2022/2403 про постачання електричної енергії від 26 серпня 2022 року використовувалися бюджетні кошти, а отже, порушено інтереси держави. Відповідно, постає і питання законності повноважень Першого заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури на представництві інтересів Красилівської міської ради з оскарження вищезазначених додаткових угод;
- дії Хмельницької окружної прокуратури у даних спірних правових відносинах є такими, що мають ознаки незаконного втручання в господарську діяльність ТОВ "Прикарпатенерготрейд" з постачання електричної енергії, а заявлений позов у справі № 924/851/24 є неналежним способом захисту інтересів держави при вирішенні питання правомірності виділення бюджетних коштів для відшкодування різниці між розмірами встановленого та економічно обґрунтованого тарифу на житлово-комунальну послугу.
18.02.2025 матеріали справи №924/85124 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.02.2025 (колегією суддів у складі: головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г., суддя Миханюк М.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.01.2025 у справі №924/851/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 12.03.2024 р. об 16:00 год.
26.02.2025 на адресу суду від Хмельницької окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній залишити рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.01.2025 у справі №924/851/24 без змін, а апеляційну скаргу відповідача ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" без задоволення.
В судовому засіданні 12.03.2025 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги на 23.04.2025 р. о 15:15 год.
23.04.2025 через систему "Електронний суд" скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" подав до суду апеляційної інстанції клопотання, в якому просить зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Прикарпатенерготрейд" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 13 січня 2025 року у справі № 924/851/24 до вирішення справ № 920/19/24 та № 362/2006/19, які перебувають на розгляді Великої Палати Верховного Суду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2025, зокрема, зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.01.2025 у справі № 924/851/24 до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24. На сторони у справі покладено обов`язок повідомити Північно-західний апеляційний господарський суд про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.01.2026 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.01.2025 у справі № 924/851/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на "04" лютого 2026 р. о 14:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №3.
У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Юрчука М.І. судове засідання 04.02.2026 о 14:30 год. з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.01.2025 у справі № 924/851/24 не відбулося. Учасники провадження у справі були повідомлені про неможливість проведення судового засідання, шляхом: розміщення відповідної інформації на сторінці суду офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, та надіслання Довідки про неможливість проведення судового засідання до електронних кабінетів учасників провадження у справі в системі "Електронний суд".
Розпорядженням керівника апарату суду від 09.02.2026 у зв`язку із тимчасово непрацездатністю головуючого судді Юрчук М.І. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №924/851/24.
Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2026 визначено склад суду: Павлюк І.Ю. - головуючий суддя, суддя Миханюк М.В., суддя Крейбух О.Г.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2026 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.01.2025 у справі № 924/851/24 колегією суддів у складі: Павлюк І.Ю. - головуючий суддя, суддя Миханюк М.В., суддя Крейбух О.Г. Розгляд апеляційної скарги призначено на "26" лютого 2026 р. об 10:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №3.
В судовому засіданні у режимі відеоконференції представник скаржник підтримала доводи апеляційної скарги.
В судовому засіданні прокурор заперечила доводи апеляційної скарги.
Інші учасники у судове засідання не зявилися, про місце, час і дату судового засідання. 
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної постанови суду, вважає за необхідне зазначити наступне.
Судом встановлено, що відповідно до п.1.3 Статуту КП "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства", затвердженого рішенням Красилівської міської ради Хмельницької області 16.04.2024 №5, засновником підприємства є Красилівська міськарада Хмельницької області.
Підприємство у своїй діяльності підзвітне та підконтрольне Красилівській міській раді Хмельницької області (п.1.4. статуту).
06.08.2022 КП "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства" оголосило конкурс про проведення відкритих торгів щодо закупівлі товару - ДК 021:2015:09310000-5: Електричної енергія.
Рішенням Уповноваженої особи, оформлене протоколом №18 від 15.08.2022, переможцем відкритих торгів визначено ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД".
26.08.2022 між КП "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства" та ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" укладено договір №2022/2403 про постачання електричної енергії. 
До умов цього договору застосовуються положення Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312, інші чинні нормативно – правові акти, що регулюють постачання електричної енергії (п.1.2. договору).
Відповідно до п.2.1.за цим договором постачальник продає електричну енергію код ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" "09310000-5 Електрична енергій" (Електрична енергія) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, включно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії (далі - товар/електрична енергія) та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Очікуваний обсяг закупівлі товару за цим договором визначено у додатку 3 до цього договору. Зменшення обсягів здійснюється шляхом укладання додаткової угоди про внесення змін до цього договору за результатами переговорів сторін (п.2.2. договору).
Згідно з п.3.5. договору очікуваний обсяг постачання електричної енергії за договором складає 520000 кВт/год., відповідно додатку №3 договору.
Відповідно до п. 5.1. договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.
Пунктом 5.2. договору передбачено, що ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 3,402768 грн. з ПДВ, у т.ч. вартість послуги з передачі електричної енергії 0,34564 грн. без ПДВ за 1 кВт/год.
Ціна за одиницю Товару - за 1 кВт/год електричної енергії включає в себе вартість послуг оператора системи передачі щодо надання послуг з передачі електричної енергії, які необхідні для виконання цього договору.
Загальна вартість договору на момент його укладення становить 1769439,36 грн, в тому числі ПДВ 294906,56 грн (п.5.3. договору).
Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п.5.5. договору).
Відповідно до п. 14.1. цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2022. В частині оплати - до повного виконання своїх зобов`язань.
Істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків передбачених ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Невід`ємними частинами договору є: Додаток 1: Заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу. Додаток 1.1. до заяви –приєднання. Додаток 2: Комерційна пропозиція. Форма та зміст додатку визначається при укладенні договору про закупівлю згідно затверджених (розроблених) учасником форм у встановленому законодавством порядку. Додаток 3: Обсяги очікуваного споживання електричної енергії у 2022 році. Додаток 4: Порядок зміни умов договору, у тому числі ціни одиниці товару.
Листом № 852662/1 ТОВ "Прикарпатенерготрейд" повідомило Комунальне підприємство "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства" Красилівської міської ради про те, що у зв`язку із значним зростанням середньозваженої ціни купівлі продажу електричної енергії на ринку на "добу наперед" у липні 2022 року виникла підстава для розгляду питання щодо внесення змін до ціни укладеного договору №2022/2403 про постачання електричної енергії від 26 серпня 2022 року. Так, згідно даних "Аналізу роботи ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку за липень 2022 року, впродовж липня 2022 року на ринку "на добу наперед" середньозважена ціна на електричну енергію зросла з порівнянням з аналогічним періодом червня 2022 року на 16,69% та становила 2,64045 грн/кВт*год. На підставі чого ТОВ "Прикарпатенерготрейд" було запропоновано Комунальному підприємству "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства" Красилівської міської ради внести зміни до договору.
29.08.2022 сторони договору уклали додаткову угоду № 1, в якій домовилися збільшити ціну за одиницю товару до 10%та, відповідно, внести зміни до пункту 3.5. договору та викласти його в наступній редакції: "Очікуваний обсяг постачання електричної енергії енергії за цим договором складає 481 093 кВт/год, відповідно Додатку №3 договору". Внести зміни до пункту 5.2. договору та викласти його в наступній редакції: "Ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 3,677952 грн. з ПДВ, у т.ч. вартість послуги з передачі електричної енергії 0,34564 грн. без ПДВ за 1 кВт/год". Відповідно розділ 2 та додаток №2 викладено в новій редакції.
Листом № 852662/2 ТОВ "Прикарпатенерготрейд" повідомило Комунальне підприємство "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства" Красилівської міської ради про те, що у зв`язку із значним зростанням середньозваженої ціни купівлі-продажу електричної енергії на ринку на "добу наперед" у серпні 2022 року виникла підстава для розгляду питання щодо внесення змін до ціни укладеного договору № 2022/2403 про постачання електричної енергії від 26 серпня 2022 року. Так, згідно даних "Аналізу роботи ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку за 10 днів серпня та липня 2022 року", впродовж першої декади серпня 2022 року на ринку "на добу наперед" середньозважена ціна на електричну енергію зросла в порівнянні з середньозваженою ціною липня 2022 року на 11, 69%, а саме: з 2, 64045 грн/кВт*год. до 2,94910 грн/кВт*год. без ПДВ. На підставі чого ТОВ "Прикарпатенерготрейд" було запропоновано Комунальному підприємству "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства" Красилівської міської ради внести зміни до ціни договору. 
31.08.2022 сторони договору уклали додаткову угоду № 2, в якій домовилися збільшити ціну за одиницю товару до 10% та, відповідно, внести зміни до пункту 3.5. договору та викласти його в наступній редакції: "Очікуваний обсяг постачання електричної енергії енергії за цим договором складає 444570 кВт/год, відповідно Додатку №3 договору". Внести зміни до пункту 5.2. договору та викласти його в наступній редакції: "Ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 3,677952 грн з ПДВ, у т.ч. вартість послуги з передачі електричної енергії 0,34564 грн без ПДВ за 1 кВт/год". Відповідно розділ 2 та додаток №2 викладено в новій редакції.
Листом від 15.09.2022 № 859334 ТОВ "Прикарпатенерготрейд" повідомило Комунальне підприємство "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства" Красилівської міської ради про те, що у зв`язку із значним зростанням середньозваженої ціни купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» у вересні 2022 року повідомило про необхідність внесення змін до ціни Договору № 2022/2403 про постачання електричної енергії від 26 серпня 2022 року. Так, згідно із фактографічної довідки Івано-Франківської торгово-промислової палати від 14 вересня 2022 року № В-354, копія якої була додана до даного листа, протягом 10 днів вересня 2022 року на ринку "на добу наперед" середньозважена ціна на електричну енергію зросла в порівнянні з серпнем 2022 року на 10, 37%. На підставі чого ТОВ "Прикарпатенерготрейд" було запропоновано Комунальному підприємству "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства" Красилівської міської ради внести зміни до ціни договору.
30.09.2022 сторони договору уклали додаткову угоду № 3, в якій домовилися збільшити ціну за одиницю товару на 9,8% та, відповідно, внести зміни до пункту 3.5. договору та викласти його в наступній редакції: „Очікуваний обсяг постачання електричної енергії енергії за цим договором складає 417286 кВт/год, відповідно Додатку №3 договору”. Внести зміни до пункту 5.2. договору та викласти його в наступній редакції: "Ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 4,311866 грн. з ПДВ, у т.ч. вартість послуги з передачі електричної енергії 0,34564 грн без ПДВ за 1 кВт/год". Відповідно розділ 2 та додаток №2 викладено в новій редакції. 
Листом від 11.10.2022 № 877622 ТОВ "Прикарпатенерготрейд" повідомило Комунальне підприємство "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства" Красилівської міської ради про те, що у зв`язку із значним зростанням середньозваженої ціни купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" у жовтні 2022 року повідомило про необхідність внесення змін до ціни договору № 2022/2403 про постачання електричної енергії від 26 серпня 2022 року. Так, згідно із фактографічної довідки Івано-Франківської торгово-промислової палати від 11 жовтня 2022 року № В-418, копія якої була додана до даного листа, протягом першої декади жовтня 2022 року на ринку "на добу наперед" середньозважена ціна на електричну енергію зросла в порівнянні з першою декадою вересня 2022 року
24.10.2022 сторони договору уклали додаткову угоду № 4, в якій домовилися збільшити ціну за одиницю товару на 6,44% та, відповідно, внести зміни до пункту 3.5. договору та викласти його в наступній редакції: "Очікуваний обсяг постачання електричної енергії енергії за цим договором складає 400956 кВт/год, відповідно Додатку №3 договору". Внести зміни до пункту 5.2. договору та викласти його в наступній редакції: "Ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 4,551246 грн з ПДВ, у т.ч. вартість послуги з передачі електричної енергії 0,34564 грн без ПДВ за 1 кВт/год". Відповідно розділ 2 та додаток №2 викладено в новій редакції.
20.12.2022 сторони договору уклали додаткову угоду № 5, 21.12.2022 сторони договору уклали додаткову угоду № 6, яким внесено зміни до п.5, п.п. 5.3. договору, уточнено джерело фінансування/оплати договору.
Згідно листа №200 від 06.06.2024 КП "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства", споживач загалом отримав/оплатив 435354 кВт/год електроенергії, за який перераховано постачальнику 1925986,96 грн, що підтверджується платіжними документами (платіжне доручення №38 від 22.12.2022, платіжні інструкції №11 від 09.01.2023, №9 від 05.01.2023, №667 від 16.12.2022, №664 від 14.12.2022, №624, від 30.11.2022, №611 від 24.11.2022, №610 від 23.11.2022, №607 від 22.11.2022, №605 від 21.11.2022, №565 від 28.10.2022, №561 від 27.10.2022, №559 від 26.10.2022, №546 від 25.10.2022, №538 від 19.10.2022, №528 від 07.10.2022, №498 від 27.09.2022, №486 від 23.09.2022, №482 від 22.09.2022, №524 від 05.10.2022, №519 від 03.10.2022.
Перший заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державною здійснювати функції у спірних правовідносинах, - Красилівської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідачів, у якому просить визнати недійсними додаткову угоди №1 від 29.08.2022; додаткову угоду №2 від 31.08.2022; додаткову угоду №3 від 30.09.2022; додаткову угоду №4 від 24.10.2022 до договору №2022/2403 про постачання електричної енергії, укладені між КП "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства" та ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД"; стягнення із ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" 444 581,3 грн надміру сплачених коштів за договором №2022/2403 про постачання електричної енергії.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді встановлені у Законі України "Про прокуратуру", частина третя статті 23 якого визначає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Відповідно до абзаців першого - третього частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Згідно із частиною четвертою статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Відповідно до абзацу другого частини п`ятої статті 53 ГПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 826/13768/16, від 05 березня 2020 року у справі №9901/511/19, від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18, від 06 липня 2021 року у справі №911/2169/20, від 21 червня 2023 року у справі № 905/1907/21).
Частини третя та четверта Закону України "Про прокуратуру" серед іншого встановлюють умови, за яких прокурор може виконувати субсидіарну роль із захисту інтересів держави за наявності органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах).
Встановлена цим Законом умова про необхідність звернення прокурора до компетентного органу перед пред`явленням позову спрямована на те, аби прокурор надав органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18). За позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.
Тобто визначений частиною четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" обов`язок прокурора перед зверненням з позовом звернутись спершу до компетентного органу стосується звернення до органу, який надалі набуде статусу позивача. У цій статті не йдеться про досудове врегулювання спору, і, відповідно, вона не покладає на прокурора обов`язок вживати заходів з такого врегулювання шляхом досудового звернення до суб`єкта, якого прокурор вважає порушником інтересів держави і до якого як до відповідача буде звернений позов.
Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 826/13768/16, від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18, від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19, від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20, від 08 листопада 2023 року у справі № 607/15052/16-ц).
Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду України у справі №912/2385/18 від 26.05.2020.
У категорії спорів щодо визнання недійсними договорів, укладених у межах публічних закупівель, пред`явлення прокурором позову в інтересах осіб, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, має ґрунтуватися на визначенні того, яка саме особа є суб`єктом, що має безпосередній інтерес у захисті державних фінансових ресурсів та в належному виконанні договірних зобов`язань відповідно до положень Закону України "Про публічні закупівлі" (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2025 у справі №924/524/24).
Закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатись з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2020 у справі №923/449/18, від 25.02.2021 у справі №912/9/20, від 25.06.2024 у справі №918/760/23, від 01.10.2024 у справі №918/778/23, від 20.02.2025 у справі №910/16372/21).
Сільські, селищні, міські ради відповідно до статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності, зокрема, коштів місцевого бюджету.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.
Відповідно до положень ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень міської ради належить, зокрема розгляд прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету; прийняття рішень щодо здійснення місцевих запозичень, щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету.
Судом установлено, що стороною договору є комунальне підприємство "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства" Красилівської міської ради, засновником якого є Красилівська міська рада Хмельницької областів (п.1.3. Статуту).
Красилівська міська рада є органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження коштами відповідного місцевого бюджету. Правомірне, та раціональне використання бюджетних коштів беззаперечно становить інтерес територіальної громади в особі Красилівської міської ради.
Комунальне підприємство "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства" Красилівської міської ради є одержувачем бюджетних коштів, закупівля продукції здійснювались за бюджетні кошти, тому порядок її проведення встановлюється та регулюється вимогами законодавства у сфері публічних закупівель.
Таким чином, з урахуванням вимог ст. ст. 3, 23 Бюджетного кодексу України, оскільки Красилівська міська рада є розпорядником бюджетних коштів, то безпідставно отримані ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" кошти в результаті укладення додаткових угод, мають бути повернуті в бюджет Красилівської міської ради.
Тобто, наслідком порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі" в спірних правовідносинах є нераціональне використання коштів підприємством, підпорядкованим і підзвітним саме Красилівській міській раді.
Судом встановлено, що Хмельницькою окружною прокуратурою листом від 13.06.2024 №50-4100вих-24 повідомлено Красилівську міську раду про вищезазначені порушення із зазначенням правових підстав щодо вжиття заходів, спрямованих на усунення виявлених порушень вимог ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" при укладанні додаткових угод до Договору, оплати товару.
У листі №2421/08-10/2024 від 01.07.2024 Красилівська міська рада зазначила, що заходи щодо визнання недійсними додаткових угод до договору, стягнення безпідставно сплачених коштів у судовому порядку не вживались та вживатися не будуть.
Перший заступник керівника Хмельницької окружна прокуратура звернувся до Красилівської міської ради з повідомленнями від 31.07.2024, в якому на підставі ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" попередньо повідомив про намір здійснювати представництво в суді інтересів держави в особі Красилівської міської ради шляхом пред`явлення до суду позову до ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" про визнання додаткових угод до договору недійсними та стягнення безпідставно сплачених коштів.
Оскільки Красилівська міська рада самостійно не звернулася до суду, про що повідомила прокуратуру, суд доходить висновку щодо дотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", для звернення до суду з відповідним позовом та наявності законних підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі органу, уповноваженого державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах Красилівської міської ради.
Щодо доводів відповідача стосовно того, що саме Держаудитслужба є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель колегія суддів звертається до постанови Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19, відповідно до якого, закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду; належним буде звернення в особі хоча б одного з них.
Також колегія суддів звертається до висновків Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №912/898/18: "Згідно зі статтею 1 Закону України "Про публічні закупівлі" уповноважений орган - це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері публічних закупівель.
Положенням про Державну аудиторську службу України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43, в редакції від 15.11.2017, що діяла на час звернення з позовом, визначено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю (п.1).
Згідно з підпункту 3 пункту 4 цього ж Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, перевірки державних закупівель.
Відповідно до вказаного Положення Державна аудиторська служба України вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, зокрема звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пп.9 п.4 Положення).
Оскільки в даному випадку Держаудитслужба набуває статусу позивача в наслідок звернення до суду з метою усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, проте оскільки сторонами не доведено а судами не встановлено, що вказаний орган здійснюючи фінансовий контроль виявив порушення законодавства у спірних правовідносинах, у нього не виникло право на звернення у суд із даним позовом, тому у спірних правовідносинах Держаудитслужба не набула статусу позивача".
Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що маючи відповідні правомочності для звернення до суду в інтересах держави в особі позивача, прокурор звернувся з даним позовом.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що прокурор у цій справі підтвердив наявність підстав для представництва інтересів держави в суді та цілком правильно визначив Красилівську міську раду позивачем за пред`явленим ним до суду позовом.
Щодо суд позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно ст. 6, ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 204 ЦК України встановлено загальне правило, за яким правомірність правочину презюмується.
Згідно статей 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Конституції та законам України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, а також моральним засадам суспільства. До того ж, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.
Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтею 208 ГК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України).
При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.10.2023 у справі №908/722/20, від 29.08.2023 у справі №909/635/22, від 27.06.2023 у справі №916/97/21.
Крім того, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, у разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.05.2023 у справі № 906/743/21, від 03.08.2023 у справі № 909/654/19, від 19.10.2022 у справі №912/278/21.
При цьому невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства. Саме по собі відступлення сторонами від положень законодавства, регулювання їх іншим чином не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.10.2023 у справі № 908/722/20, від 29.08.2023 у справі №909/635/22, від 29.08.2022 у справі №909/635/22.
Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.06.2023 у справі № 916/97/21, від 18.05.2023 у справі №906/743/21, від 01.11.2022 у справі № 910/7853/21, від 14.06.2022 у справі № 903/1173/15, від 09.11.2021 у справі №906/1388/20, від 09.07.2020 у справі № 910/14180/18, від 09.06.2020 у справі № 912/116/19, від 05.09.2019 у справі №914/4455/15.
Судом встановлено, що 26.08.2022 між КП "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства" та ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" укладено договір №2022/2403 про постачання електричної енергії. 
На момент підписання договору №2022/2403 про постачання електричної енергії від 26.08.2022 сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог частини третьої статті 180 Господарського кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі".
Суд приймає до уваги, що сторони уклали договір №2022/2403 про постачання електричної енергії від 26.08.2022 року за результатами проведення процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі".
В подальшому між сторонами підписано ряд додаткових угод, якими збільшено ціну за одиницю товару.
Колегія суддів звертає увагу, що метою Закону України "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.11.2023 у справі №917/1009/22, від 18.07.2023 у справі № 916/944/22, від 16.02.2023 у справі № 903/383/22, від 11.05.2023 у справі № 910/17520/21.
Положеннями частини першої статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.
У статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" зазначено, що договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Згідно з ч.4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівл" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, що входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.
Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України "Про публічні закупівлі" не містить виключень з цього правила. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.07.2023 у справі №916/944/22, від 11.05.2023 у справі № 910/17520/21, від 19.07.2022 у справі №927/568/21, від 16.02.2023 у справі №903/366/22.
Згідно з частинами 1, 2 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило би заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Судом установлено, що укладення додаткової угоди №1 відбулося на підставі листа ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" №852662/1 щодо результатів проведеного останнім аналізу ринку "на добу наперед", збільшення середньозваженої ціни на електричну енергію у липні 2022 року у порівняні із червнем 2022 року.
Проте у вказаному листі не міститься інформації про збільшення ціни на конкретні дати, а містить лише відомості про відношення цін на електричну енергію за липень 2022 року порівняно з червнем 2022 року, а тому цей лист не може бути належною підставою для укладення додаткової угоди №1 та збільшення ціни за одиницю товару.
Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки Хмельницької торгово-промислової палати №22-05/530 від 23.05.2024, отриманої на запит Хмельницької окружної прокуратури, середньозважена ціна на РДН у ОЕС станом на 26.08.2022 (дата укладення договору) становила 3272,62 грн. за МВт/год, станом на 28.09.2022 (дата укладення додаткової угоди №1) становила 3185,13 грн за МВт/год (ціна зменшилася, відсоток коливання становив – 2,7%).
Згідно з тендерної пропозиції (лист №1931/1 від 08.07.2022), ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" погодилося дотримуватися умов пропозиції протягом 120 днів з дати розкриття тендерних пропозицій. Згідно оголошення про проведення відкритих торгів, дата розкриття тендерних пропозицій – 11.07.2022. Таким чином, від зазначеної дати до укладення додаткової угоди №1 - 29.08.2022 не пройшло 120 днів. 
Підставою для укладення додаткової угоди №2 слугував лист ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" №852662/2 щодо результатів проведеного останнім аналізу ринку "на добу наперед", збільшення середньозваженої ціни на електричну енергію у серпні 2022 року у порівняні із липнем 2022 року.
Проте вказаний лист не містить інформацію про збільшення ціни на конкретні дати, а містить лише відомості про відношення цін на електричну енергію за серпень 2022 року порівняно з липнем 2022 року, а тому цей лист не може бути належною підставою для укладення додаткової угоди №2 та збільшення ціни за одиницю товару.
В подальшому сторони договору уклали до нього оспорюванні додаткові угоди №3 від 30.09.2022 та №4 від 24.10.2022. Підставами для укладення додаткової угоди №3 слугував лист ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" №859334 від 15.09.2022 та фактографічна довідка Івано-Франківської торгово-промислової палати України №В-354 від 19.09.2022, а для додаткової угоди №4 - лист ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" №877622 від 11.10.2022 та фактографічна довідка Івано-Франківської торгово-промислової палати України №В-418 від 11.10.2022. 
Судом установлено, що вказані довідки не містять інформації щодо ринкової вартості електричної енергії станом на попередні календарні дати, у тому числі на дату подання цінової пропозиції, дату укладення договору, не наведено динаміку зміни ціни в бік збільшення або зменшення, що дало б можливість порівняти рівень цін та дійти висновку про зменшення або збільшення ціни з моменту укладення договору №2022/2403 про постачання електричної енергії до дати укладення оспорюваних додаткових угод до договору. 
Суд виснує, що довідки Івано-Франківської торгово-промислової палати України не містять інформації про середньозважені ціни електричної енергії на РДН в ОЕС, не підтверджують коливання ціни на електричну у відповідні періоди та можуть бути підставою для внесення змін до договору №2022/2403 про постачання електричної енергії шляхом укладення додаткових угод №3 та №4.
Суд звертає увагу, що 24.01.2024 Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі №922/2321/22, в якій вирішувалось питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції Закону №114-ІХ) збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.
У пунктах 88-90 наведеної постанови Велика Палата Верховного Суду виснувала, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у разі зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Такий правовий висновок неодноразово також був викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.04.2024 у справі №922/433/22, від 01.10.2024 у справі №918/779/23, від 06.02.2025 у справі №910/5182/24, від 18.02.2025 у справі №925/889/23 тощо, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.
У постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24 Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від висновку про застосування норми права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.
Так, постанові у справі №920/19/24 від 21.11.2025 Великою Палатою Верховного Суду зроблено наступні висновки щодо застосування норм матеріального права (пункт 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі"):
- зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, в тому числі і у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
- зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", внесені Законом №1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанту визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару та не скасовують встановлену первісною редакцією цього Закону заборону збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
- виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.
Колегія суддів враховує, що кожна зміна істотних умов договору про закупівлю, зокрема ціни за одиницю товару, повинна мати самостійне, належне та документально підтверджене обґрунтування. Документи, якими обґрунтовується зміна ціни, повинні містити підтвердження фактичного коливання ринкової ціни товару, динаміку такого коливання, джерела інформації та їх співвідношення з попередніми періодами.
Сам по собі факт існування змін ціни електричної енергії на ринку не є безумовною підставою для зміни ціни товару, що є предметом договору про закупівлю, укладеного за результатами публічних торгів.
Звертаючись до замовника з пропозиціями щодо підвищення ціни, постачальник зобов`язаний обґрунтувати, чому саме відповідні ринкові зміни унеможливлюють виконання договору за ціною, запропонованою під час тендеру, а також довести, що таке підвищення було непрогнозованим, тобто таким, яке не могло бути передбачене та враховане при формуванні тендерної пропозиції.
Під коливанням ціни слід розуміти зміну ціни товару на ринку за певний період часу, як у бік збільшення, так і у бік зменшення, причому таке коливання повинно відбуватися саме у період з моменту укладення договору або останньої зміни ціни і до внесення чергових змін.
Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено форму / вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2025 у справі № 916/747/24).
Під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації (наприклад, до цих суб`єктів можна віднести, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10.09.2014 №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові / товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; ТПП України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації, тощо), так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І ГПК України.
Таким чином, з-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 ГПК Україн слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту коливання ціни на товар (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2023 року у справі № 926/3244/22).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2025 року у справі №920/19/24.
Беручи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, суд виснує, що сторонами правочину необґрунтовано, без надання належних доказів, та всупереч вимог статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" збільшено ціну товару шляхом укладення додаткових угод, які передбачали підвищення ціни на електричну енергію на 24 %, тобто з перевищенням максимального ліміту у 10 %, що не відповідає вимогам пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі". 
Таким чином, суд першої інстанції правильно виснував, що вимоги прокуратури про визнання недійсними додаткових угод №1 від 29.08.2022, №2 від 31.08.2022, №3 від 30.09.2022, №4 від 24.10.2022, укладених між комунальним підприємством "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства" та товариством з обмеженою відповідальністю "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника, що належним способом захисту інтересів держави є подання прокуратурою окремого позову в порядку адміністративного судочинства про оскарження рішення Красилівської міської ради в частині обґрунтованості включення таких коштів до різниці в тарифах.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
В даній справі прокурор звернувся із позовом у спосіб та порядок, встановлений чинним законодавством, зокрема, визнання недійсними додаткових угод та стягнення надміру сплачених коштів.
У зв`язку із викладеним, також необгрунтованими є твердження скаржника про те, що дії Хмельницької окружної прокуратури у даних спірних правових відносинах є такими, що мають ознаки незаконного втручання в господарську діяльність відповідача 1.
Щодо вимоги прокурора про стягнення з ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" 444581,30 грн надміру сплачених коштів за договором №2022/2403 про постачання електричної енергії від 26.08.2022.
Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Згідно з п. 5.2. договору передбачено, що ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 3,402768 грн з ПДВ, у т.ч. вартість послуги з передачі електричної енергії 0,34564 грн без ПДВ за 1 кВт/год. Загальна вартість договору на момент його укладення становить 1769439,36 грн, в тому числі ПДВ 294906,56 грн (п.5.3. договору).
Зважаючи на недійсність оспорених додаткових угод щодо зміни ціни, беручи до уваги приписи ч. 1 ст. 216 ЦК України, зобов`язання сторін за регулюються умовами договору №2022/2403 про постачання електричної енергії споживачу від 26.08.2022.
Згідно інформації, яка міститься в матеріалах справи, наданої КП "Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства" (лист №200 від 06.06.2024, споживач загалом отримав/оплатив 435354 кВт/год електроенергії, за який перераховано постачальнику (у т.ч. з урахуванням цін, визначеними оспорюваними додатковими угодами) 1925986,96 грн, що підтверджується актами про використану електричну енергію та платіжними документами (платіжним дорученням №38 від 22.12.2022, платіжні інструкції №11 від 09.01.2023, №9 під, 05.01.2023, №667 від 16.12.2022, №664 від 14.12.2022, №624, від 30.11.2022, №611 від 24.11.2022, №610 від 23.11.2022, №607 від 22.11.2022, №605 від 21.11.2022, №565 від 28.10.2022, №561 від 27.10.2022, №559 від 26.10.2022, №546 від 25.10.2022, №538 від 19.10.2022, №528 від 07.10.2022, №498 від 27.09.2022, №486 від 23.09.2022, №482 від 22.09.2022, №524 від 05.10.2022, №519 від 03.10.2022).
Отже, внаслідок неправомірного збільшення ціни шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 444581,30 грн (1925 989,96 грн - (435354, кВт/год * 3,402768 грн за кВт/год).
Таким чином, грошові кошти в сумі 444 581,30 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.
Перевіривши вказаний розрахунок, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про законність та обґрунтованість розрахунку прокурора, у зв`язку з чим заявлена прокурором сума у розмірі 444581,30 грн підлягає стягненню в повному обсязі.
Крім того, судом першої інстанції доцільно враховано ст. ст. 3, 23 Бюджетного кодексу України у зв`язку із чим безпідставно отримані ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" в результаті укладення додаткових угод, мають бути повернуті в бюджет Красилівської міської ради.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.
В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених обставин, рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.01.2025 у справі №924/851/24 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" - без задоволення.
Судові витрати апеляційний суд розподіляє з урахуванням положень ст.ст. 123, 129 ГПК України та покладає на скаржника.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.01.2025 у справі № 924/851/25 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.01.2025 у справі № 924/851/25 - без змін.
2. Справу №924/851/25 повернути до Господарського суду Хмельницької області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "04" березня 2026 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю. 

Суддя   Миханюк М.В. 

Суддя   Крейбух О.Г.