Справа № 523/21594/25
Провадження №2/523/3341/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" березня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Аліної С.С.,
за участі секретаря судового засідання – Томілко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК Агрошляхбуд» до ОСОБА_1 , про виплату матеріального збитку внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

До Пересипського районного суду м. Одеси надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК Агрошляхбуд» до ОСОБА_1 , про виплату матеріального збитку внаслідок ДТП, в якому просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК Агрошляхбуд» , спричинену матеріальну шкоду в результаті дорожньо-транспортної пригоди на загальну суму – 619 903,69 гривень, та судовий збір.
09.03.2025 р. близько 19 годин водії ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Renault Master" р/н НОМЕР_1 , рухаючись у місті Одеса по вул. Миколаївська дорога біля будинку 283 порушив вимоги Правил дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Yaris Cross» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , якій зупинився на проїзної частини, в результаті чого останній автомобіль скоїв наїзд на автомобіль BMW Х5 д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , якій раніше зупинився попереду на його смуги руху.
Співробітниками патрульної поліції в Одеській області за порушення п.п.12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 р. №1306, на водія ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення. 
Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 09.04.2025 р. водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальністю за ст..124 КУпАП у вигляді стягнення штрафу. Рішення суду набрало законної сили.
Внаслідок ДТП автомобіль «Toyota Yaris Cross» д/н НОМЕР_2 , якій на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ДБК Агрошляхбуд», отримав механічні пошкодження.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ТОВ «ДБК Агрошляхбуд» заподіяний матеріальний збиток, якій підтверджується складеним судовим експертом ФОП ОСОБА_4 висновком експерта №7942 експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначенням вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, автомобіля «Toyota Yaris Cross» д/н НОМЕР_2 від 04.10.2025 року, згідно якої: - вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Yaris Cross» д/н НОМЕР_2 пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 09.03.2025 р., становить - 691935 (шістсот дев`яносто одну тисячу дев`ятсот тридцять п`ять ) гривень 32 коп.; - вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Yaris Cross» д/н НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яка відбулося 09.03.2025 р., становіть - 771503 (сімсот сімдесят одну тисячу п`ятсот три) гривні 69 коп., у тому числі втрата товарної вартості складає - 79568 (сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят вісім ) гривень 37 коп.;
На момент ДТП керований відповідачем ОСОБА_1 автомобіль марки "Renault Master" р/н НОМЕР_1 відповідно до вимог закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV (на далі Закон) був застрахований страховою компанією Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» ( ПрАТ «Страхова компанія «Перша»), страховий поліс ОСЦПВВНТЗ №222867068. Предметом договору між страховиком і страхувальником є цивільно-правова відповідальність перед третіми особами, а за умови настання страхового випадку страхова компанія зобов`язана відшкодувати матеріальний збиток і моральну шкоду потерпілому. 
Відповідно до змісту поліса ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає до 320 000,00 (триста двадцять тисяч) гривен, за матеріальний збиток складає до 160000,00 (сто шістдесят тисяч) гривень, вартість франшизи - 3200,00 (три тисячі двісті) гривень.
Після ДТП страхова компанія здійснила оплату в межах ліміту полісу на суму - 156800 (сто п`ятдесят вісім тисяч вісімсот) гривень, за виключенням вартості франшизи.
Отже, останню суму - 619903( шістсот дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот три) гривні 69 коп., яка складається з різниці між сумою вартістю матеріального збитку пошкодженням автомобілю (771503.69 грн.), сумою вартістю франшизи (3200,00 грв.) та вартості оплати за оцінку пошкодженого автомобілю на суму ( 2000,00 грв.) і сумою відшкодування по страховому випадку від ПАТ «Страхова компанія «Перша» (156800,00 гривень), зобов`язаний відшкодувати винуватець ДТП ОСОБА_1 .
Дані обставини стали підставою звернення до суду.
Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 20.10.2025 відкрито загальне провадження по справ та призначене підготовче судове засідання на 25.11.2025р.
Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 10.02.2026р. закрито підготовче судове провадження по справі та призначене судове засідання на 16.03.2026р.
У судове засідання представник позивача ТОВ «ДБК Агрошляхбуд» - Каракаш І.П. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив проводити розгляд справи за його відсутності. 
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Мишак Д.Е. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про причини не явки суду не повідомили.
Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено про те, що 09.03.2025 р. близько 19 годин водії ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Renault Master" р/н НОМЕР_1 , рухаючись у місті Одеса по вул. Миколаївська дорога біля будинку 283 порушив вимоги Правил дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Yaris Cross» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , якій зупинився на проїзної частини, в результаті чого останній автомобіль скоїв наїзд на автомобіль BMW Х5 д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , якій раніше зупинився попереду на його смуги руху.
Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 09.04.2025 р. водій ОСОБА_1 був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальністю за ст.124 КУпАП. Судом призначено ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу. Рішення суду набрало законної сили. (а.с.54).
Внаслідок ДТП автомобіль «Toyota Yaris Cross» д/н НОМЕР_2 , якій на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ДБК Агрошляхбуд», відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 (а.с.8).
На момент пригоди керований відповідачем ОСОБА_1 автомобіль марки "Renault Master" р/н НОМЕР_1 відповідно до вимог закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV був застрахований страховою компанією Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» ( ПрАТ «Страхова компанія «Перша»), страховий поліс ОСЦПВВНТЗ №222867068. (а.с.55)
Відповідно до змісту поліса ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає до 320 000,00 (триста двадцять тисяч) гривен, за матеріальний збиток складає до 160000,00 (сто шістдесят тисяч) гривень, вартість франшизи - 3200,00 (три тисячі двісті) гривень.
Відповідно до платіжної інструкції №17403 від 19.06.2025р. страхова компанія здійснила оплату в межах ліміту полісу на суму - 156800 (сто п`ятдесят вісім тисяч вісімсот) гривень, за виключенням вартості франшизи. (а.с.56)
Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою.
В силу ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
Судом встановлено, що відповідно до висновку експерта №7942 експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначенням вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, автомобіля «Toyota Yaris Cross» д/н НОМЕР_2 від 04.10.2025 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Yaris Cross» д/н НОМЕР_2 становить - 691935 (шістсот дев`яносто одну тисячу дев`ятсот тридцять п`ять ) гривень 32 коп.; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Yaris Cross» д/н НОМЕР_2 становіть - 771503 (сімсот сімдесят одну тисячу п`ятсот три) гривні 69 коп., у тому числі втрата товарної вартості складає - 79568 (сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят вісім ) гривень 37 коп. (а.с.9-53).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 22 ЦК України - особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідно до п. п. 4-7,11,16,17 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.
Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент з:дшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала .дкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі іправо власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість одшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а пою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи і обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного аконодавства.
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП. що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом Закону № 1961-IV(статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.
Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в ловчому обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.
Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.
При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за поговором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.
Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї частина друга статті 14 цього Кодексу).
Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.
З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.
Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.
Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності.
Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16, який у відповідності до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів України.
За таких підстав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача спричинену матеріальну шкоду в результаті дорожньо-транспортної пригоди на загальну суму - 619903 (шістсот дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот три) гривні 69 коп.
Судом встановлено про те, що за проведення авто-товарознавчої експертизи позивачем було сплачено грошові кошти у розмірі 2000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №463 від 24.09.2025 (а.с.53). 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 9298,55 грн., витрати на проведення експертизи 2000 грн. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13, 79-82, 141, 263-265, 280-282, 353 ЦПК України, ст.ст. 22, 1167, 1187 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК Агрошляхбуд» до ОСОБА_1 , про виплату матеріального збитку внаслідок ДТП– задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК Агрошляхбуд», (код ЄДРІІОУ 39719336, юридична адреса: 67300, Одеська область, місто Березівка, вулиця Паркова, 80) спричинену матеріальну шкоду в результаті дорожньо-транспортної пригоди на загальну суму - 619903 (шістсот дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот три) гривні 69 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК Агрошляхбуд», (код ЄДРІІОУ 39719336, юридична адреса: 67300, Одеська область, місто Березівка, вулиця Паркова, 80) судовий збір у розмірі – 9298,55 грн. та витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку - 2000 грн.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів.
Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено та підписано 25.03.2026 року.

Суддя Аліна С.С.