Справа № 545/5097/24
Провадження № 2/545/233/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2026 Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Путрі О.Г.
при секретарі – Білик М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 24.07.2023 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на утримання відповідного віку, починаючи з 20.10.2022 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Вказує, що наразі спільний син сторін проживає згідно запропонованого Службою у справах дітей графіку від 18.01.2024 року, 2 тижні з ним, 2 тижні з відповідачем. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 разом з сином два тижні на місяць не проживає, будь – якої матеріальної допомоги на його утримання не надає. Натомість продовжує діяти судове рішення щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина.
Враховуючи,що з моменту постановлення рішення, змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти та особи, яка їх одержує, дитина проживає як з ним так і з відповідачем, прохав звільнити його від сплати аліментів на користь відповідача на утримання дитини, починаючи з 18.01.2024 року.
Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 09.12.2024 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 04.03.2026 року, провадження у справі було зупинено до розгляду Полтавським районним судом Полтавської області справи №545/149/24.
Ухвалою суду від 12.01.2026 року, провадження у вищевказаній справі поновлено, призначено підготовче судове засідання з викликом сторін.
Ухвалою суду від 10.02.2026 року, закрито підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та призначено цивільну справу до судового розгляду з викликом сторін.
Позивач та його представник в судове засідання не з?явилися. Від представника позивача – ОСОБА_5 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги прохала задовольнити. 
Відповідач та її представник – ОСОБА_6 в судове засідання не з?явилися, представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача. З урахуванням того, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 07.10.2025 року у справі №545/149/24 місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено разом з матір?ю ОСОБА_2 , дитина проживає разом з нею, вважає, що підстави для звільнення від сплати аліментів відсутні, тому прохав в задоволенні позову ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів – відмовити.
Дослідивши матеріали справи,суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що  ОСОБА_2 та ОСОБА_1  проживали однією сім?єю без реєстрації шлюбу. Від фактичних шлюбних відносин ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син – ОСОБА_4 , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження, виданого виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за актовим записом №19. (а.с.7).
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 24.07.2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи з 20.10.2022 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку (а.с.8-9).
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 07.10.2025 року позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, про визначення місця проживання дитини – задоволено. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, про визначення місця проживання дитини з батьком – відмовлено. Рішення набрало законної сили 06.11.2025 року, позивач не оскаржував вказане рішення до суду апеляційної інстанції. (а.с.59-64).
Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини.
Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя.
Норми цієї Конвенції, відповідно до ст.9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.
Відповідно до ст. ст.180-181СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини.
Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною.
Відповідно до ст.197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.
За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Згідно ч.3 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року суд у випадках, передбаченихст.197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.
З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.
З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі.
Аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Враховуючи те, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 07.10.2025 року місце проживання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітня особа проживає разом з матір`ю, позивач є працездатним, тобто обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача не змінились, суд приходить до висновку, що підстав, для звільнення позивача від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини не вбачається, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 12,13,81,259,263-265,352 ЦПК України, суд, 

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів – відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його оголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя           О.Г.Путря