РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
Справа №568/1992/25
Провадження №2/568/139/26

24 березня 2026 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області
суддя Сільман А.О.
секретар судового засідання Саган В.В.
розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 
до Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області
Малецької Ніни Антонівни
про встановлення факту прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:
19.11.2025 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області про встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 .. Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно: житловий будинок ( АДРЕСА_1 ) та земельну ділянку площею 0,0682 га.
Позивач зазначає, що після смерті батька він фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки на час смерті проживав з батьком і до цього часу проживає у спадковому будинку, здійснює догляд за будинком, який увійшов до складу спадщини, обробляє земельну ділянку, оплачує всі необхідні платежі та податки, що відповідно до ст. 549 ЦК УРСР свідчить про фактичне прийняття спадщини.
Ухвалою від 25.11.2025 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 20.01.2026 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.
В судове засідання сторони не з`явилися, причини неявки не повідомили. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. Позовну заяву визнає в повному обсязі.
Представник Радивилівської міської ради причини неявки не повідомив, правом на подання відзиву не скористався.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.
Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України, суд визнав можливим провести судове засідання без участі представників сторін.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступні обставини справи.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , його батьком є ОСОБА_3 матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 04.03.2025 р. (а.с. 8). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_3 помер, про що виконавчим комітетом Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області складено відповідний актовий запис № 6, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 04.03.2025 р. (а.с. 9).
З інформації Радивилівської державної нотаріальної контори Рівненської області від 14.02.2026 р. вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася.
З довідки виданої Бугаївським старостинським округом Радивилівської міської ради від 05.03.2025 р. вбачається, що згідно погосподарської книги № 6, особовий рахунок № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 , значиться будинковолодіння, яке належить ОСОБА_3 (а.с. 14).
В матеріалах справи міститься договір купівлі-продажу від 05.11.1974 р. на підставі якого ОСОБА_1 набув право власності на незавершене будівництво житлового будинку у с. Лев`ятин (а.с. 10-11).
Відповідно до інформації старости Бугаївського Старостинського округу від 04.03.2025 р., ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований у житловому будинку АДРЕСА_1 . На день його смерті в цьому будинку також були зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 13).
Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади від 04.03.2025 р. ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).
Відповідно до завірених посвідчувальним написом старостою виконавчого комітету Радивилівської міської ради свідчень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 01.04.2025 р., ОСОБА_1 проживав зі своїм батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня його смерті, доглядав за будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та прилеглою до будинку земельною ділянкою, проводив ремонтні роботи в будинку, оплачував комунальні платежі. Всі дії ОСОБА_6 свідчать, що він вступив в управління та користування спадковим майном (а.с. 15, 18).
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи з законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (чинного на час відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
З положень ст. 549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини) вбачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 № 18/5, що діяла на час відкриття спадщини після померлого, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця; квитанція про сплату податку, страхового платежу, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.
Слід відмітити, що на відміну від діючого Цивільного кодексу України, згідно норм Цивільного кодексу Української РСР, який на сьогодні втратив чинність, для того щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, без подання відповідної заяви до нотаріальної контори, останній повинен протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступити в управління або володіння спадковим майном.
Інформацією Старостинського округу від 04.03.2025 р. та свідченнями свідків підтверджено, що спадкоємець ОСОБА_1 проживав зі своїм батьком, за адресою: АДРЕСА_1 , прийняв спадщину протягом 6 місяців з дня смерті батька, а саме: провів ремонтні роботи, обробляв земельну ділянку, сплачував встановлені платежі і збори.
Відповідачка ОСОБА_2 в поданій суду заяві будь-яких заперечень щодо фактичного прийняття спадщини позивачем не висловлює.
Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 фактично вступив в управління майном померлого ОСОБА_3 , отримав в своє розпорядження відповідні документи на будинок, квитанції на оплату житлово-комунальних послуг та інші документи, видані на ім`я батька ОСОБА_3 ; здійснював оплату податків та необхідних платежів; від прийняття спадщини згідно із ст.553 ЦК України (редакція Кодексу 1963 р.) не відмовлявся, суд дійшов висновку, що позивач вважається таким, що прийняв спадщину.
Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Судові витрати залишити за позивачем, з огляду на те, що спір виник внаслідок дій позивача.
Керуючись ст.ст. ст. ст. 4, 12, 81, 200, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області, ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини – задовольнити.
Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 )
Відповідач: Радивилівська міська рада Дубенського району (35500,Рівненська обл., Дубенський р-н, м.Радивилів, вул.І.Франка, буд. 11, ЄРДПОУ 04057847)
Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

Повний текст судового рішення виготовлений 25.03.2026 р.
Суддя А.О. Сільман