ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/28753/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року (суддя І.О. Лозицька) у справі № 160/28753/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0406048463 від 22.09.2025 про відмову позивачу в призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992, з 07.08.2025, виходячи з вислуги років 30 років 04 місяці 20 днів. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання №10050/4.1-2025 від 08.09.2025 та матеріали для вирішення питання щодо призначення пенсії позивачу на підставі п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Однак, рішенням №0406048463 від 22.09.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно відмовило у призначенні позивачу пенсії за вислугу років.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Судом першої інстанції зазначено, що відповідно до наказу Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» від 06.08.2025 №203/ОС-25 «Про особовий склад» позивача з 06.08.2025 звільнено зі служби відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».
В наказі про звільнення зі служби, з-поміж іншого, зазначено, що вислуга років на
06.08.2025 в календарному обчисленні становить 23 роки 6 місяців 8 днів, у пільговому обчисленні – 30 років 4 місяці 20 днів.
Суд дійшов висновку, що для призначення пенсій за вислугу років за Законом №2262-ХІІ календарна вислуга років позивача може бути зарахована на пільгових умовах, а тому позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до положень пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII.
Таким чином, суд вказав про наявність підстав для задоволення позову.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що позивач звільнений зі служби 06 серпня 2025 року, за даними подання про призначення пенсії його календарна вислуга років складає 23 роки 06 місяців 08 днів. Зауважує, що згідно Закону №2262 для призначення пенсії необхідна календарна вислуга років – 25 календарних років і більше. Відтак, скаржник наполягає, що спірне рішення №0406048463 від 22.09.2025 про відмову позивачу в призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» є правомірним.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідно до наказу Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» від 06.08.2025 №203/ОС-25 «Про особовий склад» позивача з 06.08.2025 звільнено зі служби відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».
В наказі про звільнення зі служби, з-поміж іншого, зазначено, що вислуга років на 06.08.2025 в календарному обчисленні становить 23 роки 6 місяців 8 днів, у пільговому обчисленні – 30 років 4 місяці 20 днів.
08.09.2025 Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання №10050/4.1-2025 та матеріали для вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії на підставі п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.09.2025 №0406048463 «Щодо відмови в призначенні пенсії» позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, мотивуючи відмову недостатності календарної вислуги у 25 календарних років і більше.
Не погоджуючись зі спірним рішенням про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Статтею 10 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII № «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.
Відповідно до п. «а» ст. 12 Закону №2262 пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» від 06.08.2025 №203/ОС-25 «Про особовий склад» позивача з 06.08.2025 звільнено зі служби відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».
Також, в цьому наказі зазначено, що вислуга років позивача на 06.08.2025 в календарному обчисленні становить 23 роки 6 місяців 8 днів, у пільговому обчисленні – 30 років 4 місяці 20 днів.
Оскільки позивач проходив службу у Державній кримінально-виконавчій службі України при вирішенні спірних правовідносин, що виникли у цій справі варто також враховувати положення спеціального Закону України від 23.06.2005 № 2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».
Частиною четвертою статті 23 Закону № 2713-IV визначено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.
Колегія суддів враховує, що досліджуючи природу пільгового зарахування вислуги років особі, яка проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18 зробив висновок, що таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.
Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.
Крім того, у постановах Верховного Суду від 18 лютого 2025 року у справі №520/14878/23 та від 26 лютого 2025 року у справі № 560/14729/23, аналізуючи правовідносини щодо пільгового обчислення календарної вислуги років особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, суд дійшов висновку про те, що право позивача на пільгове зарахування вислуги років саме для призначення пенсії передбачене частиною четвертою статті 23 Закону № 2713-IV, яка підлягає застосуванню під час вирішення спірних правовідносин.
Подібний підхід застосований також і у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі №420/29256/23, від 13 березня 2025 року у справі № 160/9410/24 та від 11 березня 2025 року у справі № 160/31127/23.
Таким чином, право осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби на зарахування вислуги, необхідної для призначення пенсії, в пільговому обчисленні визначене в першу чергу Законом № 2713-IV і такий обрахунок вислуги років для зазначених осіб не суперечить положенням статті 12 Закону №2262-ХІІ, а лише конкретизує його, надаючи можливість зарахування зазначеним особам календарної вислуги в пільговому обчисленні, у зв`язку зі специфічними умовами праці колишніх працівників кримінально-виконавчої служби.
Враховуючи наведе, колегія суддів зазначає, що позивач звільнений зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України, вислуга років позивача на день звільнення в пільговому обчисленні становила 30 років 4 місяці 20 днів, а отже позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ.
За цих обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що спірне рішення №0406048463 від 22.09.2025 про відмову позивачу в призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ є протиправним та підлягає скасуванню.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року у справі № 160/28753/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 09.03.2026 

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров