ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 676/7950/25
Провадження № 22-ц/820/552/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
секретар судового засідання – Дубова М.В.,
за участю: представника апелянтів – адвоката Костюковича Д.К.,
позивача – ОСОБА_1 
представника позивача – адвоката Худняка В.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №676/7950/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка подана їхнім представником – адвокатом Костюковичем Дмитром Карловичем, на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2025 року про забезпечення позову, в складі судді Пилипенко О.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відділу державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради, третя особа: Департамент містобудування та архітектури Кам`янець-Подільської міської ради, про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт,
встановив:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 
В листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати дозвіл (повідомлення) на початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками за реєстраційним номером ЄДЕССБ: ХМ051241001509 від 03 жовтня 2024 року, виданий відділом державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради на об`єкт – нове будівництво торгово-офісних приміщень по вул. В`ячеслава Чорновола, 4 у м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області (за реєстраційним номером проектної документації в Реєстрі будівельної діяльності PD01:038-5573-2811-5617).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки за кадастровим номером 6810400000:13:002:0366, зазначена земельна ділянка розташована за адресою АДРЕСА_1 та належить позивачу на праві приватної власності. На вказаній земельній ділянці розташоване приміщення – магазин промислових товарів, загальною площею 137,1 кв.м. Дана земельна ділянка безпосередньо межує із земельною ділянкою з кадастровим номером 6810400000:13:002:0091, що належить на праві власності ОСОБА_2 , а також із земельною ділянкою з кадастровим номером 6810400000:13:002:0360 власником якої є ОСОБА_3 . Зазначені земельні ділянки є суміжними, тобто такими, що мають спільну межу із земельною ділянкою позивача. Саме на цих ділянках, які належать на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , здійснюється нове будівництво торгово-офісних приміщень. Будівництво ведеться відповідно до повідомлення про початок виконання будівельних робіт з незначними наслідками за реєстраційним номером СДЕССБ: ХМ051241001509. Однак будівництво здійснюється із грубим порушенням державних будівельних норм, а саме будівельні роботи виконуються впритул до приміщення, що належить позивачу на праві приватної власності, а також з іншого боку впритул до існуючого газопроводу. Під час огляду працівниками відділу Державного архітектурно-будівельного контролю встановлено, що замовники будівництва ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконують будівельні роботи з улаштування залізобетонного фундаменту під торгово-офісні приміщення впритул до будівлі позивача без дотримання мінімальної відстані 6 метрів, передбаченої відповідними містобудівними умовами та обмеженнями. Окрім того, жодного погодження на здійснення нового будівництва на сусідніх земельних ділянках за кадастровим номером 6810400000:13:002:0091, 6810400000:13:002:0360, а також дозволу на блокування приміщення позивача ОСОБА_1 , останній не надавав. У процесі виконання будівельних робіт приміщення позивача вже зазнало часткових пошкоджень, зокрема, на даху, де відбулися пошкодження покрівельного покриття та розміщення на ньому сонячних панелей внаслідок проведення будівельних робіт у безпосередній близькості із приміщенням позивача. Таким чином, замовниками будівництва було самовільно розпочато виконання будівельних робіт із грубим порушенням державних будівельних норм, містобудівних умов та обмежень, а також без дотримання вимог щодо безпечної експлуатації інженерних мереж.
19 грудня 2025 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконання будівельних робіт ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та будь-яким іншими особами зі зведення частини зовнішньої стіни будівлі торгово-офісного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яка безпосередньо примикає до будівлі позивача ОСОБА_1 на межі розділу земельних ділянок з кадастровими номерами 6810400000:13:002:0366 та 6810400000:13:002:0091, 6810400000:13:002:0360 у межах лінійних параметрів 13 метрів (відстані суміжних стін) вздовж межі та 6 метрів у глибину ділянки (відповідно до норм ДБН).
В обґрунтування заяви зазначив, що продовження будівельних робіт до моменту вирішення спору по суті призведе до розширення обсягу шкоди, яка може бути заподіяна внаслідок можливого визнання дозвільного документа незаконним, суттєвого збільшення вартості демонтажу зведених конструкцій у майбутньому, ускладнення або фактичної неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може мати наслідком істотне ускладнення відновлення порушених прав позивача, а також створення нових додаткових перешкод для реального та ефективного виконання рішення суду. З огляду на наведені обставини, забезпечення позову є необхідним, обґрунтованим та пропорційним заходом, спрямованим на гарантування реального виконання судового рішення в майбутньому у разі задоволення позовних вимог. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Худняка Віктора Анатолійовича про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконання будівельних робіт ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та будь-якими іншими особами зі зведення частини зовнішньої стіни будівлі торгово-офісного приміщення за адресою АДРЕСА_1 , яка безпосередньо примикає до будівлі ОСОБА_1 на межі розділу земельних ділянок з кадастровими номерами 6810400000:13:002:0366 та 6810400000:13:002:0091, 6810400000:13:002:0360 у межах лінійних параметрів 13 метрів (відстані суміжних стін) вздовж межі та 6 метрів у глибину ділянки (відповідно до норм ДБН) до набрання судовим рішенням законної сили.
Ухвала суду мотивована тим, що на підставі дозволу (повідомлення) на початок виконання будівельних робіт у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникло право на будівництво об`єкта містобудування, проте згідно з наданими позивачем доказами, дане будівництво може здійснюватися із грубим порушенням вимог закону, у зв`язку із чим порушує права позивача як суміжного землекористувача та власника приміщення.Отже, заходи забезпечення позову відповідають заявленим вимогам, безпосередньо пов`язані з предметом спору, є співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення, оскільки між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять ухвалу суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, також судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначають, що судом забезпечено позов не у спосіб, який передбачений законом. Зокрема, частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено вичерпний перелік заходів забезпечення позову. Однак, в жодному із наведених в частині 1 статті 150 ЦПК України пунктів не передбачено такого заходу забезпечення позову як зупинення виконання робіт. Також, в оскаржуваній ухвалі немає жодних посилань на будь-який закон, який передбачає можливість постановлення судом ухвали про забезпечення позову шляхом зупинення виконання робіт. 
Зазначають, що у разі якщо судом буде ухвалено рішення про задоволення позову, то після набрання рішенням законної сили, надалі не передбачається вчинення будь-яких активних виконавчих дій щодо виконання судового рішення. Водночас, оскаржуваною ухвалою, яка підлягає негайному виконанню, фактично вже зупинено будівельні роботи на належному відповідачам об`єкті без жодного вирішення спору по суті і цей результат є тотожний результату, який би позивач міг отримати в результаті задоволення судом його позовних вимог. 
Також зазначають, що позивач протягом більш ніж річного періоду будівництва об`єкта не висловлював жодних зауважень та не чинив жодних перешкод відповідачам у здійсненні будівництва. При цьому, в заяві про забезпечення позову позивач просить суд зупинити виконання будівельних робіт зі зведення частини зовнішньої стіни будівлі, незважаючи на те, що на дату подання вказаної заяви відповідна стіна вже була повністю зведена. Наведене об`єктивно свідчить про те, що за вказаних фактичних обставин вжиття такого заходу забезпечення позову як зупинення виконання робіт є незаконним.
Крім того, зазначають, що ухвалою від 21 жовтня 2025 року у цій же справі суд вже розглядав аналогічну заяву позивача про забезпечення позову до пред`явлення позову та відмовив в її задоволенні. 

Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 12 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та призначено справу до судового розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначає, що відповідачі посилаються на те, що ухвала про забезпечення позову фактично зупинила будівництво та має наслідки, тотожні рішенню суду у разі задоволення позову. Таким чином, відповідачі визнають, що правові наслідки як рішення суду у справі, так і заходів забезпечення позову безпосередньо впливають на можливість або неможливість продовження будівельних робіт. Це свідчить про те, що спірний дозвіл не має формального значення, а його використання породжує активні та потенційно незворотні фактичні наслідки. Посилання відповідачів на імперативні приписи частини десятої статті 150 ЦПК України також є безпідставними та такими, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні зазначеної норми. Заборона застосування заходів забезпечення позову, які за своїм змістом є тотожними задоволенню позовних вимог, має місце лише у випадках, коли такі заходи фактично вирішують спір по суті та остаточно позбавляють іншу сторону можливості реалізувати свої процесуальні права. Натомість, у даній справі ухвала про забезпечення позову має виключно тимчасовий характер, не скасовує спірний дозвіл і не вирішує питання його законності, а лише спрямована на збереження існуючого фактичного та правового стану до моменту ухвалення судового рішення по суті. 
Доводи апелянтів про те, що суд першої інстанції забезпечив позов у спосіб, який не передбачений чинним законодавством, є необґрунтованими, оскільки перелік заходів забезпечення позову, який зазначений в частині першій статті 150 ЦПК України, не є вичерпним. Пунктом 10 частини першої статті 150 ЦПК України передбачена можливість застосування також інших заходів забезпечення позову, передбачених законами. 
Крім того, посилання апелянтів стосовно різного підходу суду першої інстанції до вирішення питання забезпечення позову ґрунтуються на неправильному тлумаченні змісту ухвал суду першої інстанції від 21 жовтня 2025 року та 22 грудня 2025 року в справі №676/7950/25. Ухвали суду першої інстанції від 21 жовтня 2025 року та від 22 грудня 2025 року не є ідентичними ні за предметом, ні за обсягом заявлених вимог, а тому твердження апелянтів про непослідовність у вирішенні питання забезпечення позову є необґрунтованими.
В судовому засіданні представник апелянтів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 – адвокат Костюкович Д.К. вимоги апеляційної скарги підтримав, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.
Апелянти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.
Позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Худняк В.А. проти вимог апеляційної скарги заперечили, просили залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.
Відповідач – відділ державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлений, представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Третя особа: Департамент містобудування та архітектури Кам`янець-Подільської міської ради про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлена, представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Мотивувальна частина
Встановлені фактичні обставини справи 
Встановлено, що в листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати дозвіл (повідомлення) на початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками за реєстраційним номером ЄДЕССБ: ХМ051241001509 від 03 жовтня 2024 року, виданий відділом державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради на об`єкт – нове будівництво торгово-офісних приміщень по вул. В`ячеслава Чорновола, 4 у м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області (за реєстраційним номером проектної документації в Реєстрі будівельної діяльності PD01:038-5573-2811-5617).
19 грудня 2025 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконання будівельних робіт ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та будь-яким іншими особами зі зведення частини зовнішньої стіни будівлі торгово-офісного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яка безпосередньо примикає до будівлі позивача ОСОБА_1 на межі розділу земельних ділянок з кадастровими номерами 6810400000:13:002:0366 та 6810400000:13:002:0091, 6810400000:13:002:0360 у межах лінійних параметрів 13 метрів (відстані суміжних стін) вздовж межі та 6 метрів у глибину ділянки (відповідно до норм ДБН).
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Худняка Віктора Анатолійовича про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконання будівельних робіт ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та будь-яким іншими особами зі зведення частини зовнішньої стіни будівлі торгово-офісного приміщення за адресою АДРЕСА_1 , яка безпосередньо примикає до будівлі ОСОБА_1 на межі розділу земельних ділянок з кадастровими номерами 6810400000:13:002:0366 та 6810400000:13:002:0091, 6810400000:13:002:0360 у межах лінійних параметрів 13 метрів (відстані суміжних стін) вздовж межі та 6 метрів у глибину ділянки (відповідно до норм ДБН) до набрання судовим рішенням законної сили.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову помилковими з огляду на таке.
Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема: забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, – навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі №759/13257/19 зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Судом встановлено, що предметом позову є визнання незаконним та скасування дозволу (повідомлення) на початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками за реєстраційним номером ЄДЕССБ: ХМ051241001509 від 03 жовтня 2024 року, видаого відділом державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради на об`єкт – нове будівництво торгово-офісних приміщень по вул. В`ячеслава Чорновола, 4 у м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області (за реєстраційним номером проектної документації в Реєстрі будівельної діяльності PD01:038-5573-2811-5617).
Таким чином, у випадку задоволення позову таке рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню, оскільки не матиме зобов`язального характеру.
Отже, запропонований заявником вид забезпечення позову шляхом зупинення виконання будівельних робіт не є належним способом захисту з метою усунення ризику невиконання рішення суду у цій справі, оскільки у разі задоволення позову дозвіл (повідомлення) на початок виконання будівельних робіт буде визнаний незаконним та скасований без вчинення додаткових дій, необхідних для відновлення прав позивача, який вважає, що будівництвом порушуються його права як власника суміжної земельної ділянки
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі №376/1312/22.
Позивач належним чином не довів, яким чином виконання ймовірного рішення суду про задоволення позовних вимог буде неможливим без вжиття заявлених заходів забезпечення позову.
Таким чином, колегія суддів вважає, що вжитий судом першої інстанції захід забезпечення позову не відповідає вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, збалансованості інтересів сторін, доведеності обставин реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі невжиття судом заявлених заходів забезпечення позову, порушує принцип співмірності заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, а тому висновок суду першої інстанції про забезпечення позову у даній справі є помилковим.
З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому її слід задовольнити, а ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні ухвали про забезпечення позову були допущені порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для її скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка подана їхнім представником – адвокатом Костюковичем Дмитром Карловичем, задовольнити.
Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 12 лютого 2026 року.

Судді Т.В. Спірідонова
Р.С. Гринчук
А.М. Костенко