УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2026 року
м. Київ
справа №752/16653/20
провадження № 61-4529ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Черняк Ю. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Новус-Н», ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання договорів недійсними, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, 
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до 
ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Новус-Н» (далі - ТОВ «Новус-Н»), ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя, визнання договорів недійсними.
У травні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , про поділ майна подружжя.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 квітня 2025 року цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Новус-Н», ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання договорів недійсними, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя передано на розгляд за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 
ТОВ «Новус-Н», ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання договорів недійсними та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2025 рокуповернуто заявнику.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвала Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2025 року не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, тому апеляційна скарга, 
в силу пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України не приймається до розгляду і повертається. 
06 квітня 2026 року  ОСОБА_1 через офіційну електронну адресу звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 березня 2026 року, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати, справу направити до Харківського апеляційного суду на новий розгляду.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанцій при постановленні оскаржуваної ухвали допустив порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення. Вважає, що судом першої інстанції не дотримано правил підсудності. Вказує, що у резолютивній частині ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі зазначено про можливість її оскарження у частині порушення правил підсудності.
Перевіривши доводи касаційної скарги  ОСОБА_1 та дослідивши зміст оскаржуваного судового рішення, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
У частині першій статті 353 ЦПК України закріплено вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
Ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі не зазначені 
у переліку ухвал, визначеному частиною першою статті 353 ЦПК України, які можуть бути оскаржені окремо від рішення.
Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Верховний Суд звертає увагу заявника, що пункт 8 частини першої статті 353 
ЦПК України, яким було передбачено можливість оскарження окремо від рішення суду в апеляційному порядку ухвали про відкриття провадження у справі 
з порушенням правил підсудності, виключено на підставі Закону України 
№ 460-IX від 15 січня 2020 року.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
У постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 зроблено висновок, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.
Апеляційний суд, встановивши, що ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суд, дійшов правильного висновку, про повернення апеляційної скарги особі, яка 
її подала.
Доводи касаційної скарги про те, що районний суд зазначив про можливість оскарження ухвали про відкриття провадження у частині порушення правил підсудності не змінюють норм процесуального права. Заявник згідно з пунктом 9 частини першої статті 353 ЦПК України мала право оскаржити з підстав передачі справи на розгляд іншого суду ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва 
від 30 квітня 2025 року.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається, 
що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм процесуального права є очевидними і не викликають розумних сумнівів щодо 
їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 березня 2026 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Новус-Н», ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання договорів недійсними, 
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: Д. Д. Луспеник
Г. В. Коломієць
Ю. В. Черняк