Справа № 161/25350/25 
Провадження № 2/161/1159/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Олексюка А.В.,
при секретарі – Опальчук А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом адвоката Лавренчука Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -
В С Т А Н О В И В:
09.12.2025 позивачка звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.
Позов обгрунтовує тим, що їх спільна донька ОСОБА_3 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 та потребує догляду та матеріальних вкладень, оскільки наявні потреби в навчанні, розвитку, в одязі.
Вказує, що станом на момент подання позову, матеріальне становище позивачки є складним, оскільки вона самостійно виховує і забезпечує дочку, крім того на її утриманні є ще одна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Чоловік позивачки, з яким вона тривалий час перебувала у шлюбі помер, тому фінансової допомоги вона не отримує.
Донька - ОСОБА_3 навчається на платній денній формі навчання на факультеті «Навчально-науковий інститут соціально-педагогічної та мистецької освіти» у Мелітопольському державному педагогічному університеті імені Богдана Хмельницького.
Оскільки донька навчається на денній формі навчання, можливостей отримувати дохід на своє забезпечення у неї немає. Відповідач є працюючим, має стабільний дохід, не є інвалідом, самостійного бажання, батько щодо утримання дитини не виявляє та не виявляв, тривалий час ухилявся та ухиляється від сплати раніше призначених аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття.
На підставі вищенаведеного просить суд, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 4000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до закінчення навчання дитини 30.06.2027 року чи до досягнення двадцяти трьох річного віку - у зв?язку з тим, яка з цих обставин настане першою та стягнути витрати, пов?язані з наданням правничої допомоги адвоката у розмірі 5000 грн.:
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.
20.01.2026 на адресу суду надійшов відзив від відповідача обґрунтований тим, що він не відмовляється від виконання свого обов`язку як батька в утриманні, вихованні, навчанні доньки, в силу свого здоров`я (є особою з інвалідністю) і матеріальної можливості допомагає доньці. Позов визнає, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 4 000,00 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн заперечує, вважає їх завищеними. Одночасно просив розгляд справи проводити у його відсутності.
Представник позивачки адвокат Лавренчук О.В. подала заяву про слухання справи у їх відсутності, позов підтримав, просив задовольнити. 
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
В судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 від шлюбу, згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 10).
Дочка - ОСОБА_5 проживає з позивачкою - ОСОБА_1 та перебуває на повному її утриманні.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2025 року змінено розмір аліментів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.02.2012 року та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 4 000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.23-26).
ОСОБА_3 навчається на платній денній формі навчання на факультеті «Навчально-науковий інститут соціально-педагогічної та мистецької освіти» у Мелітопольському державному педагогічному університеті імені Богдана Хмельницького, загальна вартість платнох освітньої послуги за весь строк навчання становить 28000,00 грн, що підтверджується копією договору про навчання у закладі вищої освіти №1420/44-06/2023 від 19.12.2023 (а.с.14).
Згідно довідки №1192 від 27.10.2025 Комунального закладу вищої освіти «Луцький педагогічний коледж», ОСОБА_5 навчається на денній формі ІІІ (3-а) курсу за спеціальністю «Початкова освіта» з 01.09.2023 по 30.06.2027 (а.с.22).
Сторони проживають окремо, дитина проживає разом із матір`ю, знаходиться на її утриманні та вихованні.
Позивачка стверджує, що на дату звернення до суду її матеріальний стан є об`єктивно важким, оскільки вона одноособово утримує та виховує неповнолітню дитину. Окрім цього, на її утриманні перебуває ще одна дитина — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, у зв`язку зі смертю чоловіка, з яким позивачка тривалий час перебувала у шлюбі, вона позбавлена будь-якої фінансової підтримки з боку іншого з батьків чи членів сім`ї 
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Як на підставу позовних вимог, позивачка посилалась на те, що на дату звернення до суду її матеріальний стан є об`єктивно важким, оскільки вона одноособово утримує та виховує неповнолітню дитину. Окрім цього, на її утриманні перебуває ще одна дитина — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, у зв`язку зі смертю чоловіка, з яким позивачка тривалий час перебувала у шлюбі, вона позбавлена будь-якої фінансової підтримки з боку іншого з батьків чи членів сім`ї.
Вказує, що дочка не має можливості самостійно забезпечувати свої фінансові потреби, оскільки навчається на денній формі навчання.
Судом встановлено, що відповідач є особою з інвалідністю 3 групи, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на дочку.
Положеннями ч. ч. 1, 3 ст.199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров?я та матеріальне становище дитини; стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов?язує обов?язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
Згідно з постановою від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження N? 61-17937CB21) Верховного Суду, стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов?язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов?язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього Кодексу). Обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов?язань, обов?язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
На підставі наведеного, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, визнання позову відповідачем, суд вважає, що ОСОБА_2 спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 4000,00 гривень, щомісячно.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Позивачка просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в сумі 5000, 00 грн. 
Відповідачем було висловлено заперечення щодо заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу, які він вважає неспівмірними та необґрунтовано завищеним 
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (частина п`ята статті 135 ЦПК України).
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.
Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1894/17.
ВС зауважив, що у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачкою надані: копія ордеру про надання правничої допомоги від 23.01.2025 року №1126382.
А тому, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що будь-яких доказів на підтвердження факту надання такої допомоги крім копії ордеру на надання правничої допомоги стороною не надано, заяви про те, що вказані докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення стороною позивача не подано, суд дійшов висновку, що підстав для стягнення з відповідача суми витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги відсутні.
У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184СК України, керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 83, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, - 
У Х В А Л И В :
Позов адвоката Лавренчука Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. щомісячно, починаючи з 09 грудня 2025 року до закінчення навчання дитини 30.06.2027 року чи до досягнення двадцяти трьох річного віку.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасниками справи є: 
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області         А.В. Олексюк