ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

20 березня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/3664/25
Головуючий у першій інстанції – Косенко О. Д.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/636/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
головуючого-судді: Онищенко О.І.
суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л., 
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідач: ОСОБА_2 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дітей та стягнення аліментів (суддя Косенко О.Д.), постановлену у м. Чернігів,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дітей та стягнення аліментів.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 грудня 2025 року провадження у вищевказаній справі зупинено до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Ухвала мотивована тим, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України оскільки відповідач проходить службу в Збройних силах України, які переведені на воєнний стан.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 грудня 2025 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що суд першої інстанції не врахував, що провадження у справі вже неодноразово зупинялося та поновлювалося з тих самих підстав, що свідчить про можливість продовження її розгляду за наявності відповідних обставин. Водночас оскаржуваною ухвалою від 17 грудня 2025 року провадження у справі зупинено на невизначений строк - до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що в умовах тривалого воєнного стану фактично унеможливлює своєчасний судовий захист прав дитини на встановлення її походження та належне матеріальне утримання. Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що відповідач користується правничою допомогою двох представників, а дата відібрання біологічних зразків для проведення експертизи повідомляється завчасно, що не виключає можливості забезпечення його участі у проведенні експертизи. На її думку, зупинення провадження у справі за таких обставин не відповідає якнайкращим інтересам дитини та не узгоджується з висновками Верховного Суду щодо пріоритетності прав та інтересів дитини, які мають домінувати над інтересами кожного з батьків.
У відзиві ОСОБА_2 просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. ОСОБА_2 у відзиві посилається на те, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, вірно застосував пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України та належно врахував надані відповідачем докази його перебування у складі Збройних Сил України, а також його відрядження для виконання бойових завдань. Тоді як доводи апеляційної скарги не містять нових обставин, які б спростовували висновки суду. Відповідач зазначає, що наведені ОСОБА_1 правові висновки Верховного Суду стосуються спорів про стягнення або зміну розміру аліментів, у яких батьківство сторони вже встановлено. Натомість у цій справі предметом спору є насамперед визначення батьківства, яке без особистої участі відповідача та його участі у відборі біологічних зразків для проведення молекулярно-генетичної експертизи є неможливим. Вказує на те, що через проходження військової служби та виконання бойового завдання з об`єктивних обставин не зможе прибути за викликом експертної установи у визначену дату, а тому зупинення провадження у справі відповідає вимогам процесуального закону.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст. 368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону не відповідає ухвала суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у частині першій статті 251 ЦПК України.
Пунктом 2 частини першої вказаної правової норми встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022року №64/2022 на всій території України у зв`язку з воєнною агресією Російської Федерації запроваджений воєнний стан, який неодноразово продовжувався. На теперішній час усі військові формування Збройний Сил України переведені на воєнний стан.
Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 проходить службу у Збройних силах України, що переведена на воєнний стан.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не може погодитись, враховуючи наступне.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають
інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
З матеріалів справи вбачається, що провадження у цій справі вже неодноразово зупинялося та поновлювалося з тих самих підстав. Так, ухвалою від 17 квітня 2025 року провадження у справі було зупинено до 14 червня 2025 року, ухвалою від 08 липня 2025 року – поновлено провадження; ухвалою від 04 вересня 2025 року - повторно зупинено до 25 жовтня 2025 року, ухвалою від 12 листопада 2025 року - знову поновлено, а оскаржуваною ухвалою від 17 грудня 2025 року - зупинено до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, що свідчить про можливість продовження розгляду справи за наявності відповідних обставин.
Підставою для зупинення провадження у справі ухвалою від 17 квітня 2025 року були витяг з наказу № 74 та посвідчення про відрядження № 177 від 15 березня 2025 року, відповідно до яких відповідача відряджено для виконання бойових завдань у період з 15 березня 2025 року по 14 червня 2025 року (а.с. 67 зв. - 68, 71-72). Підставою для повторного зупинення провадження у справі ухвалою від 04 вересня 2025 року був витяг з наказу № 205 від 24 липня 2025 року, згідно з яким відповідача відряджено для виконання бойових завдань у період з 25 липня 2025 року по 25 жовтня 2025 року (а.с. 98, 103-104). Підставою для зупинення провадження у справі ухвалою від 17 грудня 2025 року був витяг з наказу № 289, згідно з яким відповідача відряджено для виконання бойових завдань у період з 16 жовтня 2025 року до окремого розпорядження (а.с. 113, 119-120).
Разом з тим, постановляючи ухвалу 17 грудня 2025 року на підставі витягу з наказу від 16 жовтня 2025 року, суд першої інстанції не з`ясував, чи залишалися актуальними відомості, наведені в цьому документі, на час вирішення питання про зупинення провадження у справі. Таке з`ясування мало істотне значення, оскільки з матеріалів справи вбачається, що попередні відрядження відповідача для виконання бойових завдань були визначені у часі, а після закінчення відповідних строків провадження у справі поновлювалося. 
За таких обставин суд мав перевірити, чи дійсно станом на день постановлення оскаржуваної ухвали існували обставини, які об`єктивно унеможливлювали подальший розгляд справи.
Крім того, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції не врахував характер спірних правовідносин, які стосуються визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів, тобто безпосередньо пов`язані із забезпеченням прав та інтересів дитини, що потребує своєчасного судового захисту.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції є помилковим та спростовується матеріалами справи.
У зв`язку з наведеним, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 258, 263, 374, п. 3,4 ч. 1 ст. 379, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 грудня 2025 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: