Справа № 366/304/26
Провадження №3/366/325/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року      с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Відділення поліції №1 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не повідомив, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 568374 від 16.01.2026: 16.01.2026 о 18:55 год. с-ще Іванків, вул. Івана Проскури водій ОСОБА_1 керував т.з. Mercedes н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора DRAGER ALCOTEST 6810. Результат тесту позитивний 0,61‰ чим порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП».
Протокол склав інспектор ВП № 1 (Іванків) Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області старший лейтенант поліції Петренко В.О.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення надійшов до Іванківського районного суду Київської області від Відділення поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області та відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 11.02.2026, переданий для розгляду судді Корчкова А.А. Розгляд справи призначено на 23.03.2026.
З метою забезпечення прав гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, з посиланням на ст. 250 КУпАП, постановою Іванківського районного суду Київської області від 09.03.2026 було повідомлено Іванківський відділ Вишгородської окружної прокуратури для організації участі прокурора в якості сторони обвинувачення у цій справі.
Іванківський відділ Вишгородської окружної прокуратури про розгляд справи повідомлено належним чином, проте свою позицію щодо справи не висловили, представника до суду не направили. Неявка прокурора не перешкоджає розгляду справи.
17.02.2026 на підставі своєї заяви поданої через канцелярію суду, ОСОБА_1 ознайомився із матеріалами справи. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 , після роз`яснення йому судом прав, передбачених ст.268 КУпАП, з приводу обставин справи надав пояснення, що він рухався на своєму транспортному засобі від вул. Розважівська, де він проживає на вул. І. Проскури, де проживає його знайома (будинок за «РАЦСом»), яку він підвозив, коли минув центр с-ща Іванкова, почалась повітряна тривога, тому він хотів прослідувати до укриття, яке знаходиться у приміщенні школи №2 далі по вул. І Проскури, проте, поруч з приміщенням суду його зупинила поліція, повідомивши, що на транспортному засобі не працює одна з підсвіток заднього номерного знаку. Потім, поліцейський, запідозривши у нього запах алкоголю, запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на Драгері, на що він погодився, прилад показав позитивний результат, який він може пояснити тим, що протягом дня, маючи гострий зубний біль (флюс), декілька разів вживав (прикладав бо місця болю) лікарський засіб «зубні краплі», що містять етанол (спирт). У подальшому поліцейські склали відносно нього протокол .
На уточнюючі питання свого захисника, адвоката Кучера Ю.В., який вступив у справу на підставі договору про надання правової допомоги від 20.03.2026 та був присутній у судовому засіданні, ОСОБА_1 повідомив, що того дня алкогольні напої він не вживав, лише приймав «зубні краплі». Поліцейський у нього не запитував, чи вживав він спиртні напої, наркотичні речовини чи медичні препарати, які містять етанол, відповідно, про факт вживання ним зубних крапель того дня, ОСОБА_1 поліцейським не повідомив. Зауважив, що процедура огляду відбувалась на вулиці, було холодно, близько «-10 °С». Також повідомив, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці не складався та йому не вручався, чи згоден він з результатами огляду на приладі Драгер поліцейські не з`ясовували та пройти огляд у медичному закладі не пропонували.
У судовому засіданні оглянуто відеозапис «export-atmax», який долучено на оптичному диску DVD-R до матеріалів справи та під час перегляду якого встановлено, що працівник поліції спілкується з водієм транспортного засобу, який називається ОСОБА_1 , 1984 р.н. та який на питання поліцейського, чи вживав алкогольні напої, відповідає, що ні. Поліцейський запитує водія, чи пройде він огляд (тест), оскільки відчуває незрозумілий запах, на що водій відповідає «якщо треба та так». У подальшому поліцейський, біля службового автомобіля, після перевірки ОСОБА_1 герметичності упакування мундштука, проводить огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, який показує результат 0,61‰, про що оголошується та демонструється водієві. Поліцейський повідомляє, що відносно водія буде складено адміністративні матеріали та зазначає про необхідність знайти тверезого водія. Далі зафіксовано процес складання протоколу про адміністративне правопорушення та його підписання водієм.
Після перегляду вказаного відеозапису на уточнюючі питання суду щодо медичного препарату, який вживав ОСОБА_1 та чи ознайомлювався він з інструкцією на предмет вмісту у ньому спирту, останній відповів, що прикладав до місця зубного болю зубні краплі (останній раз приблизно за півгодини до його зупинки поліцейськими), які наніс на вату, з інструкцією до них не знайомився, використовував їх сам, не за призначенням лікаря, чи можливо ці краплі вживати водіям – не з`ясовував. Також повідомив, що розумів, що дані краплі містять спирт, оскільки відчував його запах. Сів за кермо після їх вживання, оскільки не думав, що вони вплинуть на керування автомобілем. Про вживання цього лікарського препарату поліцейським не повідомив. Результати огляду на стан алкогольного сп`яніння проведеного на місці зупинки транспортного засобу не оспорював.
Адвокат Кучер Ю.В. звернув увагу суду, що оглянутий відеозапис є неповним, оскільки на ньому відсутня інформація щодо причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять задокументованих доказів щодо підстав зупинки транспортного засобу. Крім того, в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення його підзахисному не роз`яснили право на захист, зокрема ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також у п. 10 вказаного протоколу зазначено, що до нього долучено акт огляду на стан сп`яніння, проте у матеріалах справи він відсутній, а відомості, які зазначені у протоколі свідчать про те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом. Адвокат зауважив, що поліцейські не повідомили його підзахисному умови проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння приладом Драгер, лише надали мундштук, також не з`ясували чи вживав він якісь ліки, що могли вплинути на результат. 
При цьому, ОСОБА_2 заявив клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , письмовий варіант якого долучив у судовому засіданні та в обґрунтування якого вказав на порушення під час складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення відносно його підзахисного, а саме:
- ОСОБА_1 не було роз`яснено його право на захист, про що адвокат вже зазначав;
- при здійсненні юридичної кваліфікації адміністративного правопорушення у протоколі вказано, що його підзахисний керував транспортним засобом перебуваючи одночасно в стані алкогольного сп`яніння, в стані наркотичного чи іншого сп`яніння та пі впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що призвело до порушення його права на захист;
- відсутність акту огляду на стан сп`яніння у матеріалах справи;
- відсутність оригіналу відеозапису із нагрудної камери, оскільки долучений DVD диск містить лише копію відеозапису, що свідчить про відсутність джерела його походження, таким чином вказаний відеозапис не може бути взятий судом як належний доказ;
- не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом після виявлення ознак алкогольного сп`яніння та не вилучення у нього посвідчення водія.
Крім того, підставами для закриття провадження у даній справі адвокат зазначив порушення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , зокрема наголосив на тому, що його підзахисного перед проведенням огляду не проінформували про порядок застосування спеціального технічного приладу DRAGER ALCOTEST 6810 та не з`ясували чи приймав він перед цим спиртовмісні лікарські засоби чи інші речовини, що містять спирт. Також звернув увагу суду, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився на вулиці за температури повітря не менш як -10градусів за Цельсієм, при цьому, згідно з інструкцією до приладу DRAGER ALCOTEST 6810, даний прилад слід використовувати за температури від -5 до +50 градусів за Цельсієм.
Враховуючи викладене, адвокат вважає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 568374 від 16.01.2026 складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не є головним доказом події правопорушення та не є підставою для притягнення його підзахисного до адміністративної відповідальності, оскільки обставини, викладені у ньому, не підтверджуюся сукупністю доказів та не доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що з врахуванням висновку Верховного Суду у справі №463/1352/16-а від 08.07.2020, прирівнюється до доведеної невинуватості особи, тому, у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у даній справі слід закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
У судовому засіданні також досліджені наступні докази: 
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 568374 від 16.01.2026, у якому викладено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, пункт ПДР, вимоги якого порушено, стаття КУпАП, якою передбачена відповідальність за адміністративне правопорушення який підписано особою, що його склала та ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та застережень та у пункті 14 «пояснення» ОСОБА_1 по суті правопорушення зазначено: «16.01.26 рухався по вул. І. Проскури у зв`язку з повітряною тривогою 18:46 у найближче бомбосховище так як була загроза життю та здоров`ю з загрозою рф»;
- роздруківка тесту на алкоголь за допомогою газоаналізатора DRAGER Alcotest 6810 (прилад ARAM-3591) №900, відповідно до якої, 16.01.2026 у ОСОБА_1 о 19:01 год. зафіксовано результат 0,61‰ (проміле);
- матеріали, які підтверджують правомірність долучення до протоколу про адміністративне правопорушення оптичного диску із відеозаписом (рапорт поліцейського від 16.01.2026, доручення керівника ВП №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 16.01.2026 та лист про долучення доказів).
Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , пояснення захисника Кучера Ю.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи […] Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.02.2020 у справі №204/8036/16-а, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Європейський суд з прав людини у своїх рішення неодноразово зазначав про те, що, оцінюючи докази, національні суди повинні мати на увазі можливості особи, яка притягується до відповідальності, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, а також збирати та подавати суду докази, на підтвердження своєї невинуватості (Постанови ЄСПЛ у справі «Ялло проти ФРН» від 11.07.2006, у справі «Биков проти рф» від 10.03.2009). Більш того, при дослідженні і оцінці доказів суди повинні враховувати подані зауваження і доводи сторін щодо доказів та доказування тих обставин, про які зазначають сторони. Тільки в такому випадку судовий розгляд на підставі п.1 ст.6 Конвенції 1950 року можна вважати справедливим.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 568374 від 16.01.2026 вбачається, що ОСОБА_1 у провину ставиться порушення вимог п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ «Про Правила дорожнього руху» від 10 жовтня 2001 року за № 1306 (далі – ПДР) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 1.1 ПДР, ці Правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частинами 1, 2 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі – Закон № 3353-XII) визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
Пункт 1 частини 5 статті 14 Закону № 3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і Пункт 1 частини 5 статті 14 Закону № 3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. 
Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (стаття 52 цього Закону).
Відповідно до ст.23ЗУ «Про Національну поліцію» - поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
За змістом абзаців третього та п`ятого частини другої статті 16 Закону № 3353-XII водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до ст. 53 Закону № 3353-XII – юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як зазначено у п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 11-21сап21, водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Питання, пов`язані з проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовані у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103.
Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з пунктами 2,3 розділу І Інструкції № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І зазначеної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.
За результатами дослідження наведених вище доказів в їх сукупності судом встановлено, що 16.01.2026 о 18:55 год. в с-щі Іванків по вул. І. Проскури, водій ОСОБА_1 керував т.з. Mercedes н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою технічного засобу газоаналізатор DRAGER Alcotest 6810 прилад ARBL-3591, яким о 19:01 год. у ОСОБА_1 зафіксовано результат 0,61‰ (проміле).
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 568374 від 16.01.2026 вказує на факт роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що зроблена відмітка у протоколі та є підпис особи, яка притягається до відповідальності. Вказаний протокол підписано особою, що його склала та самим ОСОБА_1 . Жодних заперечень щодо суті адміністративного правопорушення чи процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння газоаналізатором Драгер та результатів огляду ОСОБА_1 у протоколі не зазначив. 
Судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього – до суду не скеровував.
На підставі викладеного суд доходить висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 568374 від 16.01.2026 відповідає вимогам, установленим статтею 256 КУпАП, є належним, допустимим та достовірним доказом у справі, який сумніву в суду не викликає, а твердження ОСОБА_1 та його захисника щодо не роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав, спростовуються підписом останнього у відповідній графі (п.13) протоколу про адміністративне правопорушення. 
З оглянутого у судовому засіданні долученого відеозапису «export-atmax» вбачається, що водій ОСОБА_1 , на пропозицію поліцейського, який, попередньо запитавши у водія чи не він вживав алкогольні напої та отримавши відповідь – ні, зазначив, що відчуває якийсь незрозумілий запах, добровільно, без примусу, погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. За результатами такого огляду підтверджено перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння (0,61 ‰). 
При цьому, суд зауважує, ОСОБА_1 , усвідомлюючи, що він протягом дня вживав лікарський препарат (зубні краплі), який у своєму складі містить спирт (етанол), про вживання вказаного препарату працівникам поліції не повідомив ні тоді, коли поліцейський запитав, чи він вживав, ні після проведення огляду, результат якого виявився позитивним. 
Як зазначено у ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Отже, ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, мав знати, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, посилання ОСОБА_1 та його захисника на те, що поліцейський не з`ясував, чи вживав ОСОБА_1 будь-які медичні препарати, судом не беруться до уваги.
Порядок та результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано працівниками поліції у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП із застосуванням технічного засобу відеозапису (відеореєстратора) № 840316, посилання на який вказано у п.10 протоколу про адміністративне правопорушення та який відповідає номеру технічного засобу вказаному на початку відтворення відеозапису «export-atmax».
Згідно з п. 3 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 №1026 (далі - Інструкція №1026), портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.
Портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, який зберігається в органі, підрозділі поліції (п.3 розділу ІІ Інструкції №1026). 
Відповідно до п. 5 розділу ІІ вказаної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Абзацом 3 пункту 6 розділу ІІ Інструкції №1026 передбачено, що після прибуття до місця постійної дислокації портативний відеореєстратор або карта пам`яті передається відповідальній особі.
Під час приймання портативного відеореєстратора відповідальна особа проводить його візуальний огляд та за відсутності видимих пошкоджень приймає під підпис зазначений портативний відеореєстратор або карту пам`яті (пункт 7).
Розділом VIII Інструкції №1026 визначено загальний порядок зберігання та видачі відеозаписів.
Так, відповідно до п.1 цього розділу вивантаження відеозаписів з карт пам`яті портативних відеореєстраторів […] на сервер зберігання відеозаписів здійснюється шляхом приєднання карти пам`яті до спеціального обладнання в автоматичному режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення або в інший спосіб, визначений виробником до такого сервера.
Строк зберігання відеозаписів, зокрема з портативних відеореєстраторів з становить 30 діб (п.п.1 п.3 розділу VIII Інструкції №1026)
У відповідності до п.6 цього ж розділу Інструкції дозвіл на копіювання та видачу відеозаписів надається відповідальній особі виключно за рішенням керівника цього органу, підрозділу поліції. Копіювання та видача відеозапису проводяться відповідальною особою на підставі відповідного письмового доручення керівника органу, підрозділу поліції або особи, яка виконує його обов`язки. У разі копіювання та видачі відеозапису робиться відмітка в Журналі обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи або в Журналі обліку.
Суд звертає увагу, що з переглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що поліцейським не зупинялася відеофіксація події, на відеозаписі, який зроблено за допомогою відеореєстатора, зафіксовані всі обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Згаданий вище відеозапис, зроблений за допомогою службового портативного відеореєстратора з №840316 надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних у нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Підстави вважати вказаний відеозапис недопустимим доказом у суду відсутні, оскільки на ньому зафіксовані усі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.
Окремо суд звертає увагу на те, що копія вказаного відеозапису зроблена та надана до суду у відповідності до вимог вищезазначеної Інструкції №1026, зокрема матеріали справи містять докази, які підтверджують правомірність долучення до протоколу про адміністративне правопорушення оптичного диску із відеозаписом, а саме: рапорт поліцейського від 16.01.2026, доручення керівника ВП №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 16.01.2026 та лист про долучення доказів.
Таким чином доводи захисника Кучера Ю.В. про відсутність оригіналу відеозапису із нагрудної камери оскільки долучений DVD диск містить лише копію відеозапису, що свідчить про відсутність джерел його походження, спростовуються матеріалами справи. Судом достовірно встановлено джерело походження відеозапису «export-atmax», який долучено до матеріалів справи на DVD диску.
Наведені докази в своїй сукупності підтверджують, що водієм ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.
До того ж, у даному випадку відеозапис не є єдиним доказом по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами, в тому числі результатами огляду (тест № 900 від 16.01.2026). Також, даний відеозапис повністю узгоджується з іншими зібраними у справі доказами.
Відсутність акту огляду на стан сп`яніння у даному випадку не впливає на результат рішення суду, оскільки у справі є інші достатні докази (відеозапис та результати огляду), що підтверджують факт керування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. 
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735, дійсно передбачено зазначення поліцейським, який проводив огляд на стан сп`яніння водія, результатів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Проте, роздруківкою результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 (тест №900 від 16.01.2026) фактично зафіксовано дані, які вносяться поліцейським до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, тому дане порушення не може вказувати, що результат огляду був би іншим. Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (0,61 ‰) при допустимій нормі 0,2 ‰, підтверджується роздруківкою тесту на алкоголь №900 від 16.01.2026, а відсутність акту на стан алкогольного сп`яніння не звільняє правопорушника від відповідальності за вчинене правопорушення.
Захисник Кучер Ю.В. також звертав увагу суду на умови проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , зокрема на температуру повітря на вулиці, яка того дня була не менш як - 10°С, а технічний засіб, яким проводився цей огляд, згідно з Інструкцією з експлуатації приладу Drager Alcotest 6810, рекомендується використовувати за температурного режиму від -5 до +50°С.
Суд зауважує, що відповідно до результатів огляду, роздруківка тесту №900 від 16.01.2026, температура повітря під час проведення огляду зазначена як +10 °С. Доказів того, що температура повітря у с-щі Іванків Вишгородського району Київської області 16.01.2026 була нижчою за -5 °С, а саме - 10°С, захисник до суду не надав.
Доводи адвоката Кучера Ю.В. щодо неповідомлення працівниками поліції причин зупинки транспортного засобу під керуванням його підзахисного, спростовані поясненнями самого ОСОБА_1 , які він надав у судовому засіданні, зокрема зазначив, що був зупинений у зв`язку з непрацюючою лампою підсвітки заднього номерного знаку. 
При прийнятті рішення, відсутні будь-які підстави, які б давали можливість суду вважати, що досліджені докази є сумнівними та неправдивими, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи. Оцінені судом вищевказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Суд не вбачає будь-яких законних підстав ставити під сумнів достовірність зібраних у справі доказів.
Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Порушень вимог КУпАП, які б могли потягнути за собою визнання доказів недопустимими, судом не встановлено.
При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п. 43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Зібрані у справі докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб в своїй сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На підставі викладеного, пояснення ОСОБА_1 та його захисника щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд оцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених доказів.
Таким чином, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення з наявними в ній доказами, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складений правильно, відомості, які у ньому відображені відповідають фактичним обставинам справи, правопорушення кваліфіковано вірно, а наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими і достатніми у своїй сукупності, та доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилось в порушенні пункту 2.9а Правил дорожнього руху, а саме керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. 
Суддя зазначає, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є умисним та грубим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами.
Суд крім цього, ураховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема його рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, де Суд у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При накладенні адміністративного стягнення судом не враховуються обставини, викладені ч. 2 ст. 33 КУпАП, оскільки стягнення накладається за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Згідно зі статтею 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При призначенні стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами суд враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №702/301/20, де зазначено, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей і полягає у забороні керувати транспортними засобами.
Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції інкримінованої статті.
Відповідно до ч.9 ст.283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.
Пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2026 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2026 році становить 3328, 00 грн. 
У матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору згідно із Законом України «Про судовий збір», таким чином, з нього підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 гривень 60 коп. (3028 х 0,2).
Керуючись ст.ст. 7-9, 23, 24, 27, 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 245, 247, 250-252, 266, 268, 280, 283-285, 294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік 
реквізити для оплати штрафу: отримувач: ГУК у Київ. обл./м.Київ/21081300, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код ЄДРПОУ 37955989, рахунок отримувача UA488999980313030149000010001, код класифікації доходів 21081300, призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, № протоколу про адміністративне правопорушення).
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави  судовий збір в розмірі 665, 60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
реквізити для оплати: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 , код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Відповідно до частини 1 статті 307, статті 308 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати, штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області 
Строк пред`явлення до виконання три місяці.
Повний текст постанови складено 26.03.2026.

Суддя      Анатолій КОРЧКОВ