ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року
м. Хмельницький
Справа № 689/1605/25
Провадження № 33/820/54/26

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря Яхієвої М.А., захисника Ратушняка Ю.І., розглянувши у судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2025 року,- 

в с т а н о в и в:
Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2025 року 
ОСОБА_1 ,      ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого:     АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.
За постановою суду, 28 серпня 2025 року о 07 год. 08 хв. в селищі Ярмолинці по вулиці Івана Мазепи,72, керував автомобілем Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, тобто повторно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, 28 червня 2025 року, постанова серія ЕНА № 5093460, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21.11.2025; скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.
Вказує, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду обставини не відповідають дійсності, оскільки у ОСОБА_1 наявне посвідчення водія № НОМЕР_2 , видане Городоцьким ДАІ УМВСУ у Хмельницькій області 17.12.1998, яке дає йому право на керування транспортними засобами категорії «А» і «В».
Відомості про зазначене посвідчення наявні і в інформаційних базах даних поліції, проте працівники поліції умисно таку інформацію суду не надали. 
Суд першої інстанції позбавив ОСОБА_1 можливості захищатися і надати нотаріально посвідчену копію посвідчення та пред`явити його оригінал, оскільки відмовив у відкладенні розгляду справи з мотивів закінчення терміну притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
При цьому суд проігнорував той факт, що постанова поліції від 28.06.2025 серії ЕНА 5093460 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, яка стала підставою для притягнення ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, була оскаржена до суду і клопотання про відкладення розгляду справи до прийняття рішення судом по цій справі було обґрунтованим.
Постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП була оскаржена та справа перебувала на розгляді Ярмолинецького районного суду, рішення ще не було прийняте, а тому суд не мав законних підстав виносити рішення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП.
Твердження суду про те, що ОСОБА_1 нібито не повідомив суду дату, час та місце розгляду його справи №689/1812/25 про оскарження постанови серії ЕНА №5093460 від 28.06.2025 не відповідає дійсності, оскільки таке спростовується його обґрунтованим клопотанням про відкладення справи, яке судом було безпідставно відхилене та уся інформація по справі доступна на сайті Ярмолинецького районного суду.
Суд не врахував, що у поліцейського були відсутні законні підстави, передбачені ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 і в матеріалах справи відсутні такі докази.
Так приїхавши додому ОСОБА_1 виявив, що світлові прилади перебували в робочому стані. При цьому, поліцейський повідомив, що підставою для зупинки транспортного засобу є несправність правої фари, тобто технічна несправність автомобіля, проте на відеозаписі бодікамери поліцейського такі обставини відсутні.
Таким чином, зупинка ОСОБА_1 є незаконною. Незаконною була й вимога інспектора поліції щодо перевірки документів.
Суд першої інстанції проігнорував правову позицію Верховного Суду. викладену у постанові від 15.03.2029 по справі №686/11314/17, яким зазначено, що оскільки поліцейський не довів факту порушення ПДР водієм і не надав відповідних доказів, водій не зобов`язаний пред`являти документи.
Суд зазначив, що згідно п.7 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі. якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху, проте жодних доказів щодо наявності такого рішення в матеріалах справи немає.
Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що копію постанови суду від 21.11.2025 отриманий ним поштою лише 26 листопада 2025 року, а тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.
Заслухавши пояснення захисника Ратушняка Ю.І., дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню, оскільки пропущений з поважних причин, а апеляційна скарга - задоволенню з наступних підстав. 
Згідно вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).   
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судом першої інстанції зазначені вимоги закону не дотримані. 

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 28 серпня 2025 року серії ЕПР1 № 436310 у вину ОСОБА_1 ставилося вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП за наступних обставин: 28 серпня 2025 року о 07 год. 08 хв. в селищі Ярмолинці по вулиці Івана Мазепи,72, керував автомобілем Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, тобто повторно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, 28 червня 2025 року, постанова серія ЕНА № 5093460, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП суд першої інстанції послався на наступні докази:  протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 436310 від 28.08.2025; відеозапис із нагрудної камери поліцейського; картку обліку адміністративного правопорушення; копію адміністративного позову ОСОБА_1 ; заперечення ОСОБА_1 від 15 жовтня 2025 року.
Дослідивши зазначені докази суд першої інстанції прийшов до висновку що вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.1 а Правил дорожнього руху є доведеної і його дії слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Проте, суд апеляційної інстанції з таким висновком місцевого суду не погоджується, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та нормах КУпАП.
Так ч.5 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
З матеріалів справи, а саме наданих захисником Ратушняком Ю.І. документів, видно, що у ОСОБА_1 наявні посвідчення водія НОМЕР_3 від 23.02.2000 категорії «С» та ХМА№096321 від 21.12.1998 категорії «А, В».
Посвідчення НОМЕР_4 від 21.12.1998 категорії «А, В» є дійсним та надає право керувати, зокрема, легковими транспортними засобами. 
П.2.1. а Правил дорожнього руху, порушення якого ставиться у вину ОСОБА_1 , передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
З відеозапису із нагрудної камери поліцейського, вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції. На вимогу працівника поліції надати посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 зазначених документів не пред`явив.
При цьому, поліцейським, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28 серпня 2025 року серії ЕПР1 № 436310 не ставилося у вину порушення п.2.4. а Правил дорожнього руху, згідно якого на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також  пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею протиправної, винної дії чи бездіяльності (адміністративного правопорушення), яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.  
Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (ч.1 ст.62 Конституції України).
Згідно п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу і події адміністративного правопорушення.
З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:  
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2025 року відносно   ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького
апеляційного суду Володимир БАРЧУК