УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/10069/25 Головуючий у 1-й інст. Аксьонов В. Є. 
Номер провадження №33/4805/106/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника – адвоката Черткова В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Черткова Віктора Олеговича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 24 жовтня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 24 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді районного суду, ОСОБА_1 31 серпня 2025 року о 17-29 год у м. Житомирі по вул. Космонавтів, поблизу будинку № 48, керував електросамокатом Giant M11 б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та в найближчому закладі охороні здоров`я водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Чертков В.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема зазначив, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а електросамокат останній вів у руках. Зауважив на порушення працівниками поліції встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, матеріали справи не містять доказів відсторонення його від керування самокатом, а ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не мав. У справі відсутній акт огляду та відомості щодо його складення до протоколу про адміністративне правопорушення та його вручення. Про відеофіксацію ОСОБА_1 повідомлено не було. Просив допитати свідка ОСОБА_2 . 
На думку захисника, у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина - недоведена.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його захисник Чертков В.О. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 439627 від 31 серпня 2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного за виявленим у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за змістом якого огляд ОСОБА_1 у медичному закладі КНП «ОМСЦ» ЖОР не проводився; рапортом інспектора взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Житомирській області ДПП; відеозаписами з нагрудних камер та відеореєстратора службового автомобіля поліцейських.
На долучених до матеріалів справи відеозаписах зафіксовано як працівник поліції виходить зі службового автомобіля, біля якого знаходиться електросамокат, за кермом сидить ОСОБА_1 . Працівник поліції назвався, попередив про безперервну відеофіксацію, зауважив на відсутність шолому та на порушення водієм вимог дорожньої розмітки, наголосив на обережності під час керування транспортним засобом, попросив документи водія. У зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, водію запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 категорично відмовився. Працівники поліції роз`яснили водію наслідки відмови від огляду у вигляді складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який в подальшому направляється до суду. Разом з тим, водію роз`яснили права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. У подальшому ОСОБА_1 ознайомили зі складеними щодо нього адміністративними матеріалами за ч. 1 ст. 130 КУпАП, які той підписав без зауважень та заперечень. Від керування транспортним засобом водія відсторонили. 
Отже, долученими відеозаписами підтверджено, що працівники поліції зупинили транспортний засіб електросамокат під керуванням ОСОБА_1 . Коли працівники поліції вийшли зі службового автомобіля ОСОБА_1 сидів на сидіння транспортного засобу. У розмові з поліцейськими, водій визнав, що керував електросамокатом та рухався обережно велосипедною доріжкою.
Суд першої інстанції правильно звернув увагу, що згідно відеозапису водій не вказував на те, що він не керував транспортним засобом, до моменту поки працівники поліції не повідомили останньому про ознаки алкогольного сп`яніння. Крім того, на місці зупинки транспортного засобу працівник поліції надавав водію для ознайомлення відеодокази руху ОСОБА_1 за кермом. При цьому, ОСОБА_1 заперечував порушення ним правил дорожнього руху, а не факт керування ним електросамокатом.
Тому, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який у повному обсязі узгоджується з наданим відеозаписом та іншими долученими до справи доказами, а доводи скаржника у цій частині суд вважає необґрунтованими та розцінює як намагання скаржника уникнути притягнення до адміністративної відповідальності. 
Наданий відеозапис апеляційний суд визнає відповідним п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026, оскільки, є безперервним, послідовним, за допомогою останнього можна відтворити обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 надана можливість пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у найближчому медичному закладі, від чого той відмовився. Сам факт відмови його від проходження огляду був причиною складення протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Тому його дії кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР. 
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, істотних недоліків при його складанні, зокрема й суттєвої розбіжності у часі, на які посилається захисник, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості у повному обсязі узгоджуються із долученими відеозаписами.
Ознаки, які стали підставою для вимоги працівника поліції про огляд водія на стан сп`яніння, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду водія (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), узгоджуються із відеозаписом з портативних нагрудних камер працівників поліції, яким підтверджено зовнішні ознаки перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння під час згаданих подій. Разом з тим, водій підтвердив вживання ним алкоголю.
Аргументи захисника про не складення щодо ОСОБА_1 акту огляду та не вручення його водію для ознайомлення, а також не повідомлення водію про відеофіксацію, не узгоджуються з відеозаписом.
Доводи апеляційної скарги щодо неналежного відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом у порядку ст. 266 КУпАП, на думку апеляційного суду, не є обставиною, що звільняє від відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП. Закон не передбачає обов`язкового вилучення транспортного засобу за умови знаходження водія у стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки працівники поліції роз`яснили водію про заборону керувати транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння до повного витверезіння. 
Відтак доводи захисника щодо незаконності дій працівників поліції або порушення процедури з боку поліцейських під час складання адміністративних матеріалів не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду.
Апеляційний суд не вбачає необхідності у допиті свідка ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що матеріали справи містять достатню кількість відомостей щодо подій, які охоплюються фабулою протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №439627 від 31 серпня 2025 року. Крім того, стороною захисту не обґрунтовано, які обставини перешкоджали допитати вказану особу у суді першої інстанції.
Вказана справа розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно, і доводами апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовано.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Заявлене суду апеляційної інстанції клопотання про врахування при розгляді справи життєвих та інших обставин особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки положення ч. 2 ст. 33 КУпАП щодо врахування при накладенні стягнення характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, застосовуються у всіх випадках, крім накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Санкція статті 130 ч. 1 КУпАП є безальтернативною та закон в даному випадку не передбачає процесуальної можливості призначити будь-яке інше адміністративне стягнення.
Також, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху. 
Під час апеляційного розгляду суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам закону і підстави для його пом`якшення відсутні.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Черткова Віктора Олеговича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 24 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь