ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/4768/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богацької Н.С.
суддів: Принцевської Н.М., Аленіна О.Ю.

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:
від позивача – не з`явився,
від відповідача – Товмач В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес-Агро ЛТД.»
на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2025 , ухвалене суддею Найфлейшем В.Д., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано 06.10.2025
у справі № 916/4768/24
за позовом: Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес-Агро ЛТД.» 
про: стягнення 8 451 642, 69 грн,
ВСТАНОВИВ
У жовтні 2024 року Акціонерне товариство «ДТЕК Одеські електромережі» (далі АТ «ДТЕК Одеські електромережі») звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес-Агро ЛТД.» (далі ТОВ «Велес-Агро ЛТД.»), в якому просило стягнути з останнього заборгованість за необліковану електричну енергію у розмірі 8451642,69 грн.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.04.2025 у справі № 916/4768/24 відмовлено у задоволенні позову, вирішено питання щодо розподілу судових витрат (судового збору).
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.08.2025 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2025 у справі № 916/4768/24 – без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (судового збору).
Поряд з цим, 25.04.2025 від ТОВ «Велес-Агро ЛТД.» до Господарського суду Одеської області надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх. № 2-641/25), в якій він просив суд стягнути з позивача 665 357,20 грн витрат на правову допомогу, пов`язану з розглядом справи в суді першої інстанції.
АТ «ДТЕК Одеські електромережі» заперечувало проти задоволення заяви, просило залишити її без розгляду, а у випадку її розгляду – зменшити розмір витрат до 10 000 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 30.09.2025 заяву ТОВ «Велес-Агро ЛТД.» задоволено частково, стягнуто з позивача 166 339,30 грн.
Місцевий господарський суд виходив з того, що відповідачем дотримано порядок повідомлення про понесення судових витрат, а також надано суду належні та допустимі докази на підтвердження їх понесення. Водночас, врахувавши заперечення позивача проти задоволення заяви, а також те, що справа не носить резонансного характеру, не викликала значний інтерес у суспільства, має загальне значення для сторін, не є складною і не потребувала аналізу великої кількості норм чинного законодавства та судової практики, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
Не погодившись з додатковим рішенням суду, позивач та відповідача подали на нього апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга позивача мотивована наступним:
- суд помилково ототожнив приписи частини першої ст. 124 із приписами частини восьмої ст. 129 ГПК України. Вказівка відповідача у відзиві на позов про орієнтовні витрати на правничу допомогу не може вважатися відповідною заявою в розумінні частини восьмої ст. 129 ГПК України;
- порушення відповідачем порядку надання суду доказів на підтвердження судових витрат, а саме їх надання після ухвалення судового рішення у справі та без належного повідомлення суду про це (без внесення відповідної заяви), є підставою про залишення такої заяви без розгляду;
- витрати на правничу допомогу є завищеними, мають характер надмірного збагачення за рахунок позивача;
Враховуючи викладене, позивач просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення суду, ухвалити нове, яким залишити заяву відповідача без розгляду, а у випадку її розгляду – зменшити розмір витрат до 10 000 грн.
Апеляційна скарга відповідача мотивована наступним:
- розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не вправі втручатися у ці правовідносини;
- дана справа є складною, не є типовою та не має загального значення для відповідача;
- окремо відповідач звертає увагу на ціну позову, яка перевищує задоволену судом суму витрат на правову допомогу більше ніж у 50 разів;
- чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості;
- всі витрати, які адвокат несе на кожному етапі представництва в суді (включно з дорогою та очікуванням), є складовою правничої допомоги і повинні компенсуватися справедливо, що є частиною принципу пропорційності витрат;
- висновок суду про те, що справа об`єктивно не потребувала аналізу великої кількості норм чинного законодавства та судової практики – є безпідставним;
Враховуючи викладене, відповідач просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення суду, ухвалити нове, яким задовольнити заяву у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Поліщук Л.В., Богатиря К.В., Таран С.В.
У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії Таран С.В., за розпорядженням керівника апарату суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 916/4768/24.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 для розгляду справи № 916/4768/24 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Поліщук Л.В., суддів Богатиря К.В., Аленіна О.Ю..
Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025, зокрема, прийнято справу № 916/4768/24 до провадження у зміненому складі колегії суддів: головуючого судді Поліщук Л.В., суддів Богатиря К.В., Аленіна О.Ю., відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами, встановлено учасникам справи строк до 11.11.2025 для подання відзивів на апеляційні скарги, роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, призначено розгляд апеляційних скарг, об`єднано їх в одне провадження для сумісного розгляду у судовому засіданні 08.12.2025 о 12:00 год.
Листом від 29.10.2025 № 916/4768/24/6480/2025 Господарський суд Одеської області повідомив Південно-західний апеляційний господарський суд про те, що справу № 916/4768/24 супровідним листом від 20.10.2025 (вих. № 916/4768/24/6288/2025) було скеровано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду та станом на теперішній час на адресу Господарського суду Одеської області справа не поверталася, і що після повернення матеріалів справи, остання буде терміново скерована до Південно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 зупинено апеляційне провадження за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес-Агро ЛТД.» на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2025 у справі № 916/4768/24 до повернення матеріалів справи з суду касаційної інстанції.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.11.2025 касаційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» задоволено частково, постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.08.2025 у справі № 916/4768/24 змінено, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а в решті – залишено без змін.
05.11.2025 від ТОВ «Велес-Агро ЛТД.» надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ «ДТЕК Одеські електромережі», в якому відповідач заперечував проти її задоволення, зазначаючи, зокрема, що процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми заяви про понесення витрат на правову допомогу. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів.
Відзив на апеляційну скаргу відповідача, від позивача не надходив.
16.01.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 поновлено апеляційні провадження за апеляційними скаргами АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та ТОВ «Велес-Агро ЛТД.» на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2025 у справі № 916/4768/24.
26.01.2026 судді Поліщук Л.В. та Богатир К.В. заявили самовідвід від участі у розгляді апеляційних скарг АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та ТОВ «Велес-Агро ЛТД.» на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2025 у справі № 916/4768/24.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2026 спільну заяву про самовідвід суддів Південно-західного апеляційного господарського суду Поліщук Л.В. та Богатиря К.В. у справі № 916/4768/24 задоволено, дану справу передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу відповідно до ст. 32 ГПК України.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2026 для розгляду справи № 916/4768/24 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Богацької Н.С., суддів Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 справу прийнято до свого провадження вищевказаним складом колегії суддів, призначено її розгляд на 17.02.2026 о 13:30 год. Одночасно надано можливість представнику ТОВ «Велес-Агро ЛТД.» (адвокату Товмач В.В.) взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку «EasyCon».
Проте, у зв`язку з оголошенням в Одеській області повітряної тривоги, судове засідання у призначений день та час (17.02.2026 о 13:30 год.) не відбулось, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 повідомлено учасників справи № 916/4768/24, що розгляд апеляційних скарг АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та ТОВ «Велес-Агро ЛТД.» на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2025 відбудеться 03.03.2026 о 14:00 год. Одночасно надано можливість представнику ТОВ «Велес-Агро ЛТД.» (адвокату Товмач В.В.) взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку «EasyCon».
02.03.2026 від представника АТ «ДТЕК Одеські електромережі» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.
Будь-яких інших заяв чи клопотань від учасників справи також не надходило.
В судове засідання 03.03.2026 з`явився представник ТОВ «Велес-Агро ЛТД.», який просив задовольнити його апеляційну скаргу, скасувати додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2025 у даній справі, ухвалити нове, яким задовольнити заяву ТОВ «Велес-Агро ЛТД.» у повному обсязі, а також відмовити у задоволенні апеляційної скарги АТ «ДТЕК Одеські електромережі».
Представник АТ «ДТЕК Одеські електромережі» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Враховуючи клопотання від 02.03.2026, а також те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасників справи, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст.ст. 120, 202, 270, ч. 2 ст. 273 ГПК України, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представника АТ «ДТЕК Одеські електромережі».
Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів цієї справи та встановлено судом, 04.11.2024 між ТОВ «Велес-Агро ЛТД.» («Сторона 1») та Адвокатським об`єднанням «Консиліум» («Сторона 2») укладено договір про надання правової допомоги №01/11-2024 (далі договір), за умовами пунктів 1.1, 1.2 якого відповідно до цього договору Сторона 2 надає Стороні 1 правову допомогу, а Сторона 1 отримує і оплачує надані послуги. Предметом правової допомоги за цим договором є представництво та інші види правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені законодавством України та цим договором.
Згідно з підпунктом 2.1.13 пункту 2.1 договору до обов`язків Сторони 2 за цим договором входить надання правової допомоги, зокрема, представництво інтересів Сторони 1, що полягає у забезпеченні реалізації його прав і обов`язків, у тому числі у господарському судочинстві.
Відповідно до підпунктів 2.2.1, 2.2.3 пункту 2.2 договору до прав Сторони 2 за цим договором входять такі права: своєчасно отримувати оплату наданих послуг, а також право представляти інтереси Сторони 1 в судах усіх інстанцій, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», включаючи стадії апеляційного і касаційного провадження та виконання рішень, перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими та винятковими обставинами, вести адміністративні, цивільні, господарські та кримінальні справи на досудовому розслідуванні та в суді, з усіма процесуальними правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, свідку, потерпілому, підозрюваному, обвинуваченому, засудженому (стягувачу, кредитору, заявнику, скаржнику, захиснику), подавати позовні заяви та будь-які процесуальні документи, з правом їх підпису, від імені та в інтересах Сторони 1, що передбачені чинним законодавством України.
В силу підпункту 2.3.4 пункту 2.3 договору до обов`язків Сторони 1 за цим договором входить вчасно здійснювати оплату за отриману правову допомогу відповідно до підпункту 2.2.1 та розділу 3 даного договору.
Загальна вартість послуг з надання правової допомоги за цим договором визначається в додаткових угодах до цього договору. Розрахунки за надані послуги з правової допомоги проводяться шляхом перерахування Стороною 1 грошових коштів на банківські рахунки Сторони 2 відповідно до виставлених рахунків за надані послуги, що підтверджені актами виконаних робіт, та/або у вигляді авансових платежів. У разі необхідності, за спільною згодою, сторони додатково погоджують порядок, строки та вартість виконання зазначених послуг у додаткових угодах до цього договору. Вартість послуг та порядок розрахунків можуть бути скориговані шляхом укладання додаткових угод за погодженням сторін. При перегляді вартості послуг за цим пунктом не підлягають додатковій оплаті фактично надані на момент такої зміни послуги (пункти 3.1-3.4 договору).
Положеннями пунктів 4.1, 4.3 договору передбачено, що надані за цим договором послуги з правової допомоги Стороні 1 підтверджуються актом виконаних робіт. Сторона 2 направляє Стороні 1 акт виконаних робіт, в який включає надані послуги з правової допомоги за певний період, певний обсяг наданих послуг або остаточне виконання робіт за договором. Акт виконаних робіт (наданих послуг) вважається підписаним, а роботи прийнятими у разі відсутності вмотивованих зауважень Сторони 1 через 5 робочих днів з моменту отримання Стороною 1 такого акту від Сторони 2.
За умовами пункту 7.1 договору договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань, взятих на себе за цим договором.
04.11.2024 між ТОВ «Велес-Агро ЛТД.» та Адвокатським об`єднанням «Консиліум» укладено додаткову угоду № 1 до договору (далі додаткова угода №1), згідно з пунктом 1 якої в рамках надання правової допомоги за договором Сторона 2 надає правову допомогу у судовому спорі за позовом АТ «ДТЕК Одеські електромережі» до ТОВ «Велес-Агро ЛТД.» про стягнення коштів за необліковану електричну енергію за актом про порушення ПРРЕЕ №8015566 від 10.12.2021, затвердженим протоколом №239 від 27.01.2022 (справа №916/4768/24).
Пунктом 2 додаткової угоди № 1, серед іншого визначено вартість послуг, а саме: підготовка та подання усіх необхідних процесуальних документів під час розгляду справи в суді першої інстанції 10000 $ США; участь адвоката у судових засіданнях та представництво інтересів в інших органах та організаціях 300$ США за 1 годину роботи 1-го адвоката у місті Київ (участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції); транспортні витрати (у разі виїзду адвоката за межі міста Київ) 15 грн за 1 км, у разі використання громадського транспорту – компенсація вартості квитків + 5%.
Оплата за надані послуги з правової допомоги здійснюється на розрахунковий рахунок Сторони 2 у гривнях по курсу НБУ на день виставлення рахунку (п. 3 додаткової угоди №1).
23.04.2025 між ТОВ «Велес-Агро ЛТД.» та Адвокатським об`єднанням «Консиліум» складено та підписано без зауважень акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000108, відповідно до якого вартість правової допомоги у справі склала 665337,20 грн.
За надання вищенаведеної правничої допомоги Адвокатське об`єднання «Консиліум» виставило ТОВ «Велес-Агро ЛТД.» відповідні рахунки-фактури (а.с.179-787 т.3), які були оплачені ТОВ «Велес-Агро ЛТД.», про що свідчать відповідні платіжні інструкції (а.с.189-192 т.3).
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 123 ГПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів цієї справи, на виконання ч. 1 ст. 124 ГПК України у відзиві на позовну заяву (42/09/24 від 21.11.2024) відповідач зазначив, що орієнтовні витрати на правничу допомогу складають 500000грн.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
Верховний Суд вже неодноразово висновував, що процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема, не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови від 27.01.2022 у справі № 921/221/21, від 31.05.2022 у справі № 917/304/21, від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22, від 20.01.2025 у справі № 907/16/23).
Тобто, умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору) є подання сторонню відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом.
Колегія суддів наголошує на різниці між заявою про стягнення судових витрат та заявою про намір подати докази понесення судових витрат, про яку йдеться у ч. 8 ст. 129 ГПК України.
У частині восьмій статті 129 ГПК України йдеться не про заяву про стягнення витрат, а саме про те, що розмір цих витрат встановлюється на підставі доказів, поданих або до закінчення судових дебатів у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Отже, положення частини восьмої статті 129 ГПК України регулюють процес подачі доказів на підтвердження витрат, пов`язаних із розглядом справи та передбачають, що такі докази можуть бути подані: до закінчення судових дебатів у справі; протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Тому, ключовим є те, коли саме особа, яка має намір стягнути судові витрати, подала до суду докази та які дії для цього вчинила.
Положення ч. 8 ст. 129 ГПК України підлягають застосуванню судом під час дослідження обставин стосовно дотримання стороною порядку та строків подання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, і у разі дотримання стороною цих вимог, суд здійснює розподіл судових витрат. У разі не дотримання стороною порядку та строків на подання таких доказів суд залишає таку заяву без розгляду.
Як слідує із матеріалів цієї справи у відзиві відповідач зазначив, що очікує понести витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи.
Враховуючи, що ГПК України не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми заяви про намір подати докази понесення судових витрат, то вищевказане зазначення про очікувані витрати на професійну правничу допомогу і є заявою, мова про яку йде у ч. 8 ст. 129 ГПК України.
В протилежному випадку, висновки ж суду про те, що відповідна заява не є належним підтвердженням виконанням вимог ГПК України, містили б ознаки надмірного формалізму, який обмежує сторону судового провадження права на відшкодування судових витрат, яке є однією із основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України). Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2025 у справі № 914/1493/24.
З матеріалів цієї справи вбачається, що із відповідною заявою представник відповідача звернувся до суду 25.04.2025, тобто у межах строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України.
До вказаної заяви, окрім договору, додаткової угоди № 1, акту, рахунків та платіжних інструкцій, відповідачем додані докази направлення заяви іншому учаснику справи, а саме квитанцію про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС (а.с193-194 т.3).
Враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів зазначає, що відповідачем дотримано порядок повідомлення про понесення судових витрат, а також надано суду належні та допустимі докази на підтвердження їх понесення.
Щодо розміру витрат.
Колегією суддів враховується, що сукупний аналіз договору, додаткової угоди № 1 та Акту приймання-передачі виконаної роботи по договору свідчить, що у даному випадку адвокатський гонорар визначений сторонами у фіксованому розмірі.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Водночас, колегія суддів зазначає наступне.
АТ «ДТЕК Одеські електромережі» подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому позивач наголосив, зокрема, на тому, що заявлена відповідачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом даної справи у суді апеляційної інстанції, є необґрунтованою, не відповідає критерію розумності, а також неспівмірна зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.
Згідно ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
В силу статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).
Зважаючи на наведені положення чинного законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, загальне правило розподілу судових витрат визначене ст. 129 ГПК України, яка є загальною та повинна застосовуватись у системно-логічному зв`язку із частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи ч. 4 ст. 129 ГПК України, суд: має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Така позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 18.03.2021 №910/15621/19 тощо.
Отже, такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України, так і відповідно до ч. 5 ст. 129 цього Кодексу.
Південно-західний апеляційний господарський суд зауважує на тому, що дана справа об`єктивно не потребувала аналізу великої кількості норм чинного законодавства та судової практики, адже сфера регулювання спірних правовідносин не є широкою та фактично обмежується спеціальним законодавством: Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №312 від 14.03.2018.
Поряд з неширокою сферою правового регулювання та нескладністю характеру спірних правовідносин, апеляційним господарським судом також враховується приватноправовий характер спору у цій справі, який не викликав публічного резонансу з боку органів державної/місцевої влади або засобів масової інформації (тобто відсутність проявів публічного інтересу до справи).
За таких обставин, витрати на правову допомогу, пов`язану з розглядом цієї справи в суді першої інстанції, в розмірі 665357,20 грн на думку колегії суддів, не відповідають критерію щодо розумності їх розміру.
Виходячи із загальних засад цивільного законодавства: справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів зазначає, що розумним та справедливим у даному випадку є стягнення з позивача на користь відповідача 50000 грн витрат на правову допомогу, пов`язану з розглядом цієї справи в суді першої інстанції.
В свою чергу, стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу, пов`язану з розглядом цієї справи в суді першої інстанції, в розмірі 50000 грн відповідатиме критерію розумності, оскільки такі витрати є співмірними із виконаною адвокатом роботою, а їх відшкодування не матиме надмірний характер для позивача.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав лише для частково задоволення заяви ТОВ «Велес-Агро ЛТД.» (вх. № 2-641/25 від 25.04.2025) та стягнення з АТ «ДТЕК Одеські електромережі» на його користь 50000 грн витрат на правову допомогу, пов`язану з розглядом цієї справи в суді першої інстанції.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 277 ГПК України).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга АТ «ДТЕК Одеські електромережі» підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції – зміні в частині суми, присудженої до стягнення. Апеляційна скарга ТОВ «Велес-Агро ЛТД.» задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес-Агро ЛТД.» залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» задовольнити частково.
Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2025 у справі № 916/4768/24 змінити, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:
«Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес-Агро ЛТД.» (вх. № 2-641/25 від 25.04.2025) задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 28-Б, код ЄДРПОУ 00131713) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес-Агро ЛТД.» (65013, м. Одеса, Миколаївська дорога, 253, код ЄДРПОУ 31427962) 50 000 грн витрат на правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в суді першої інстанції.
У задоволенні решти заяви (вх. № 2-641/25 від 25.04.2025) відмовити».
Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.
Постанова, відповідно до вимог ст. 284 ГПК України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до ст. 288 ГПК України.
Повна постанова складена 06.03.2026.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Н.М. Принцевська

О.Ю. Аленін