ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3654/26 Справа № 214/645/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чернова Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року м. Кривий Ріг
справа № 214/645/24 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Остапенко В.О.,
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання Дяченко Д.П.
сторони:
заявник ОСОБА_1 
заінтересовані особи  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті Ради в особі органу опіки та піклування
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Заборський Олександр Валентинович, та Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради в особі органу опіки та піклування на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2025 року, яке ухвалено суддею Черновою Н. В. за участю присяжних Ніколаєва П.В. та Фурса Т.Ж. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 11 грудня 2025 року, 
УСТАНОВИВ:
В січні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання особи недієздатною та встановлення опіки, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті Ради в особі органу опіки та піклування. 
В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що з 2021 року він фактично проживає разом із ОСОБА_3 та її сином ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 та з 06 січня 2024 року перебуває із ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. Син ОСОБА_3 є особою з інвалідністю 1 групи, має ряд захворювань, серед яких невральну аміотрофію, в`ялий тетрапарез з тяжким порушенням рухових функцій, через що не може самостійно ходити, себе обслуговувати, не усвідомлює свої дії через сталі психічні розлади та потребує стороннього догляду. Має ускладнення - важку розумову відсталість та затримку темпів розвитку. Заявник вказує, що він має можливість дбати про ОСОБА_2 , створювати необхідні побутові умови, забезпечувати його доглядом та лікуванням.
На підставі наведеного вище, заявник просив суд визнати свого пасинка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 недієздатним, призначивши його опікуном над ним. 
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2025 року заяву задоволено частково, визнано недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце народження м. Авдіївка Донецької області, фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні іншої частини вимог відмовлено. До призначення опікуна недієздатному ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово покладено на орган опіки та піклування Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради обов`язки зі здійснення опіки над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце народження м. Авдіївка Донецької області, фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначено терміном 2 роки.
Не погодившись із таким судовим рішенням в частині незадоволених вимог заяви, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Заборський О.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду просив скасувати в частині незадоволених вимог заяви та ухвалити в цій частині нове про задоволення його заяви в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, судом повністю проігноровано мотиви заявника та матері хворого про те, що ОСОБА_1 з 2017 року фактично проживає однією сім`єю із ОСОБА_3 та її сином. Заявник офіційно перебуває у шлюбі з матір`ю хворого з січня 2024 року. Сім`я ОСОБА_2 мешкає на 5-му поверсі будинку без ліфта. Мати хворого фізично нездатна здійснювати транспортування та повноцінний гігієнічний догляд за дорослим сином, який має в`ялий тетрапарез. Заявник поєднює роботу з догляданням ОСОБА_2 , тобто він має можливість і працювати удаленно, і забезпечувати цілодобовий догляд. Заявник доглядав за ОСОБА_2 , коли той перебував у лікарні.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції наголосив на необхідності уникати зловживань з боку осіб призовного віку у зв`язку з воєнним станом. Проте Апелянт звертає увагу на те, що стаття 65 Конституції України не може бути підставою для відмови у реалізації цивільних прав на піклування про непрацездатного члена сім`ї, якщо факт хвороби та потреба у догляді є реальними та підтвердженими експертизою, в той же час у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року, у справі № 372/3474/21, зазначено, що призначення опікуна - це засіб забезпечення прав недієздатної особи, а не пільга для опікуна. Відмова призначити опікуна лише через його призовний вік за наявності всіх інших умов, є дискримінаційною.
Зауважує, що суд вказав на відсутність інформації про матеріальний стан заявника. Проте у матеріалах справи міститься характеристика заявника та посилання на його працевлаштування, а також його готовність звільнитися для повного догляду за пасинком.
Апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 сприймає ОСОБА_2 як рідного сина. Протягом багатьох років він є єдиним, хто може фізично підняти його, допомогти з купанням та прогулянками. Рішення суду про покладення опіки на Виконком районної ради є помилковим, оскільки жоден працівник виконкому не прийде додому заявника о 2-й годині ночі, щоб допомогти хворому. Відмова суду позбавляє ОСОБА_1 законного статусу для представлення інтересів ОСОБА_2 в лікарнях та органах соціального захисту, що створює критичну загрозу його здоров`ю.
В апеляційній скарзі заінтересована особа Виконавчий комітет Саксаганської районної в місті ради просить скасувати рішення суду в частині відмови у призначення опікуном ОСОБА_1 його пасинка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимогу про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки всім обставинам справи. Вважає, що подання опікунської ради виконкому районної у місті ради з питань захисту прав недієздатних або обмежено дієздатних громадян про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 , яке затверджено рішенням виконкому Саксаганської районної у місті ради від 06 червня 2024 року № 437, затверджено, відповідно до вимог чинного законодавства, в основі нього відображено інформацію та досліджено документи як майбутнього опікуна, так і особи, у відношенні якої ставиться питання про визнання недієздатною, визначені Правилами опіки та піклування та положеннями ЦК України. Отже висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості подання Виконавчого комітету Саксаганської районної в місті ради є помилковим та спростовується вищевикладеним. При цьому працівники органу опіки і піклування не можуть фактично виконувати обов`язків щодо недієздатної особи. 
Апелянт наголошує на тому, що фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. В свою чергу, відповідно до Конституції України, правовий порядок регулюється на засадах, згідно з якими ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах та й спосіб, що передбачені Конституцією України, тому висновок суду першої інстанції про те, що апелянт має з`ясовувати при зверненні особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном необхідність такого звернення, є помилковим. 
Також вказує, що мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запрошувалась на засідання опікунської ради щодо можливості призначення опікуном останнього, та пояснила, що в неї наявні об`єктивні причини, у зв`язку з погіршенням здоров`я, які унеможливлюють виконання нею опікунських обов`язків, син її не слухає а слухає тільки ОСОБА_1 .
Відзиви на апеляційні скарги не подано.
Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2025 року оскаржується в частині незадоволених вимог про встановлення опіки, а тому в іншій частині колегією суддів не переглядається.
Заслухавши суддю-доповідача, заявника ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 , заінтересовану особу ОСОБА_3 , представника заінтерисованої особи ОСОБА_2 - адвоката Мачихіна Ю.М., представника зацікавленої особи Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті Ради в особі органу опіки та піклування - Слепньову Т.Г., які, кожен окремо підтимали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, заявник ОСОБА_1 є вітчимом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з 06 січня 2024 року перебуває із ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 511-ц від 03 грудня 2024 первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи Дніпровської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній виявляє хронічний психічний розлад у формі глибокої розумової відсталості та за своїм психічним станом в теперішній час іспитований не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.70-72 – висновок). 
Судом першої інстанції встановлено, що за станом свого здоров`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не може самостійно реалізовувати цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, що обумовлює необхідність визнання його недієздатним та встановлення над ним опіки.
Відповідно до подання опікунської ради виконкому районної у місті ради з питань захисту прав недієздатних або обмежено дієздатних громадян про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 , затвердженого рішенням виконкому Саксаганської районної у місті ради від 06 червня 2024 року № 437, опікунська рада вважає за можливе призначити ОСОБА_1 , 1978 року народження, опікуном над пасинком ОСОБА_2 , 2005 року народження, у разі визнання останнього недієздатною особою (а.с. 86-87).
У поданні органом опіки та піклування досліджено надані заявником документи: акт з фактичного місця проживання, медичні документи ОСОБА_2 , характеризуючи відомості ОСОБА_1 (характеристика з місця проживання, відомості про відсутність судимості, тощо).
Відмовляючи у задоволенні заяви в частині призначення опікуна, суд першої інстанції виходив із висновку про недостатню мотивованість подання органу опіки та піклування, відсутність належного обґрунтування неможливості здійснення опіки батьками підопічного, а також з урахуванням того, що заявник є особою призовного віку в умовах дії воєнного стану.
Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до статті 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
У частині 1 статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина 1 статті 300 ЦПК України).
В статті 62 ЦК України визначено, що опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
У частинах 2-5 статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Встановивши, що ОСОБА_2 виявляє хронічний психічний розлад у формі глибокої розумової відсталості та за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, який позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, останній потребує постійного стороннього догляду та нагляду, тобто потребує опіки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання його недієздатним та необхідності встановити над ним опіку.
Разом з тим, відмовляючи у задоволенні заяви в частині призначення опікуном ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що подання органу опіки та піклування, на його переконання, є недостатньо мотивованим, не містить належного обґрунтування неможливості здійснення опіки матір`ю підопічного, а також з огляду на те, що заявник є особою призовного віку в умовах дії воєнного стану.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг про те, що до зазначеного висновку суд першої інстанції дійшов за неповного з`ясування фактичних обставин справи та внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, оскільки такі висновки не ґрунтуються на вимогах Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України та не відповідають усталеній практиці Верховного Суду щодо критеріїв призначення опікуна.
Згідно з частиною 1 статті 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні стосунки між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Подібні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
У Правилах також зазначено, що опікун призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.
Крім того, згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил опіки та піклування, опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.
Отже, можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.
У постанові Верховного Суду від 8 січня 2024 року в справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року в справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року в справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року в справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24 липня 2024 року в справі № 727/597/24 (провадження № 61-6720св24).
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
З матеріалів справи вбачається, що до заяви про визнання особи недієздатною та встановлення опіки ОСОБА_1 було долучено подання опікунської ради виконкому районної у місті ради з питань захисту прав недієздатних або обмежено дієздатних громадян про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 , яке затверджено рішенням виконкому Саксаганської районної у місті ради від 06 червня 2024 року № 437, в якому опікунська рада вважає за можливе призначити ОСОБА_1 , 1978 року народження, опікуном над пасинком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі визнання останнього недієздатною особою (а.с. 86-87).
Зазначений висновок відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, складений на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування, що підтверджується матеріалами особової справи кандидата в опікуни, які були подані до суду першої інстанції та досліджувалися під час розгляду справи.
Щодо посилань суду на те, що саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та обов`язок щодо захисту Вітчизни, повинен з`ясувати необхідність такого, колегія суддів виходить з наступного.
Норми Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не містять положень щодо заборони призначати опікунами осіб чоловічої статі призовного віку.
У справі, що переглядається, суд залишив поза увагою той факт, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Водночас сам по собі факт звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та обов`язок щодо захисту Вітчизни не може слугувати підставою для відмови у призначенні її опікуном, оскільки законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо призначення особи призовного віку опікуном над недієздатною фізичною особою.
Ураховуючи приписи частини 4 статті 63 ЦК України, висновок суду про неможливість призначення ОСОБА_1 опікуном ще і з тих підстав, що він є особою призовного віку не тільки суперечить зібраним у справі доказам, але і не узгоджується із нормами матеріального та процесуального закону. Визначальним при вирішенні питання щодо можливості призначення опікуном є врахування даних про особу заявника, особистих стосунків з підопічним, можливості виконувати обов`язки опікуна. Зазначені обставини перевірив орган опіки та піклування та виклав у своєму висновку.
Отже, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності свідчать про те, що саме ОСОБА_1 фактично здійснює постійний догляд за пасинком, має фізичну, психологічну та організаційну можливість виконувати обов`язки опікуна, а його поведінка та волевиявлення не суперечать інтересам підопічного, а навпаки - максимально їм відповідають.
За таких обставин у суду першої інстанції були відсутні правові підстави пов`язувати звернення заявника із заявою про призначення його опікуном з можливими намірами уникнення мобілізації чи іншими припущеннями, що не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
При розгляді справи не встановлено обставин, які вказують на те, що поведінка заявника, який виявив бажання бути опікуном, суперечить інтересам недієздатного.
Крім цього, положення цивільного законодавства передбачають обов`язкове призначення опікуна над недієздатною особою, і залишення особи, яка визнана недієздатною без призначеного опікуна, призводить до унеможливлення реалізації такою особою будь-яких її прав, а отже відсутність опікуна над недієздатною особою є порушенням, перш за все, її прав, що є неприпустимим.
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви в частині призначення заявника опікуном, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки фактичним обставинам справи, інтересам недієздатної особи, не встановив обставин, які підлягають урахуванню при вирішенні питання про призначення опікуна.
Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2025 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення опікуном підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви в цій частині та призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Заборський Олександр Валентинович, та Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради в особі органу опіки та піклування - задовольнити. 
Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення опікуном скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення такого змісту.
Заяву ОСОБА_1 про призначення опікуном задовольнити.
Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повне судове рішення складено 31 березня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: