Провадження № 2/641/1193/2026 	Справа № 645/8232/25 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2026 року         м. Харків
Слобідський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Ященко С.О.,
за участю секретаря судового засідання Чабанової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 645/8232/25
позивач: АТ "Таскомбанк"
відповідач: ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
АТ "Таскомбанк" за допомогою системи "Електронний суд" звернулось до Немишлянського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 002/11882015-SP від 01.10.2021 року в розмірі 89678,81 грн. та судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01.10.2021 року між АТ "Таскомбанк" та ОСОБА_1 підписано Заяву № 889709 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», відповідно до якої ОСОБА_1 підтвердив, що приймає всі умови Публічної пропозиції (оферти) АТ «Таскомбанк» на укладення Договору, беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку змінювати (зменшувати, збільшувати) розмір ліміту кредитування, про що банк повідомляє позичальника шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток; просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті. Позичальнику надано послугу кредитування рахунку та встановлено ліміт в межах максимальної суми загального ліміту кредитування (100000,00 грн.), а саме надані кредитні кошти в сумі 50000,00 грн. з процентною ставкою – 0,01%, строком кредитування – 12 місяців з автоматичною пролонгацією, цільове призначення – на споживчі потреби. 
У порушення умов кредитного договору № 889709 від 01.10.2021 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує платежі, в результаті чого станом на 01.09.2025 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 89678,81 грн., а саме: 49998,81 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 39680 грн. - заборгованість за процентами.
В зв`язку з наявністю заборгованості АТ "Таскомбанк" звернулось до суду з цим позовом.
14.01.2026 року представником відповідача ОСОБА_2 через систему "Електронний суд" подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування заперечень посилається на те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відсотків не підлягають задоволенню, оскільки в Заяві № 889709 від 01.10.2021 року відсутні відомості про розмір відсоткової ставки (погодження розміру відсотків між сторонами), строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, дана заява містить лише анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання певної банківської послуги. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. В зв`язку з вищевикладеним, відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками. Крім того, зазначає, що станом на 01.09.2025 року відповідачем було сплачено 28149,15 грн., які були спрямовані банком на погашення процентів за користування, а тому вони підлягають вирахуванню з заборгованості за тілом кредиту.
Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 21.11.2025 року цивільну справу направлено до Слобідського районного суду м. Харкова за підсудністю.
Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 16.12.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд", причини неявки суду не повідомив.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.
З матеріалів справи судом встановлено, що 01.10.2021 ОСОБА_1 підписав Заяву № 889709 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», відповідно до якої ОСОБА_1 підтвердив, що приймає всі умови Публічної пропозиції (оферти) АТ «Таскомбанк» на укладення Договору; просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1  у національній валюті на його ім`я; надати послугу кредитування рахунку та встановити ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування рахунку, що встановлений в Тарифах та складає 100000,00 грн. У цій заяві містяться положення про те, що тарифи, розмір процентної та розмір комісій, що передбачені для послуги кредитування рахунку та встановлені в Тарифах, можуть бути змінені Банком шляхом внесення змін до Публічної пропозиції, та такі зміни застосовуються виключно до кредитної заборгованості, що виникає у клієнта після набрання чинності такими змінами. Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку змінювати (зменшувати або збільшувати) розмір ліміту кредитування, про що банк повідомляє позичальника шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Підписання Банком цієї Заяви, Публічна пропозиція разом з додатками та вказаними заявами будуть складати Договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», що укладений між позичальником та банком. Заява підписана ОСОБА_1 01.10.2021 електронним підписом за допомогою УЕП.
Своїм підписом позичальник погодився, що отримує під позикодавця кредитний ліміт у розмірі 100 000 грн.
До матеріалів справи додано довідку про відкриття відповідачу поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до заяви-анкети № 889709 з номером кредитного договору № 002/11882015-SP від 01.10.2021 року, та видачі картки № НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Таскомбанк».
До матеріалів справи також надано Публічну пропозицію (оферту) затвердженою Наказом Голови Правління АТ «Таскомбанк» від 15 червня 2021 року та Тарифи картки «SPORTBANK», які не підписані відповідачем.
З виписки по особовому рахунку вбачається, що ОСОБА_1 користувався наданими банком коштами на свої потреби.
З розрахунку заборгованості по кредитному договору № 002/11882015-SP від 01.10.2021, укладеному з позичальником ОСОБА_1 ,, вбачається, що станом на 01.09.2025 за позичальником рахується заборгованість по тілу кредиту у розмірі 49998,81 грн, заборгованість по відсотках у розмірі 39680 грн, загальна заборгованість становить 89678,81 грн.
Також з розрахунку заборгованості встановлено, що в рахунок сплати відсотків по кредитному договору № 002/11882015-SP від 01.10.2021 відповідачем внесено грошові кошти на загальну суму 28149,15 грн.
Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ "Таскомбанк" до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків,зокрема,є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Нормами частини другої статті 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір(оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка викладена у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N 342/180/17 (провадження N 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження N 6-144цс14) та зроблено висновок, що підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може вважатись договором приєднання, у випадку відсутності у такій анкеті домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а також відсутності підтверджень конкретних запропонованих Умов та правил банківських послуг.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановивши, що анкета-заява не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками, пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту».
Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем на підтвердження укладення між сторонами кредитного договору надано підписану 01.10.2021 року ОСОБА_1 . Заяву-анкету № 889709 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». Також банком надано Публічну пропозицію (оферту) АТ "Таскомбанк" та Тарифи та умови обслуговування картки Sportbank, які не містять відомостей про їх підписання відповідачем ОСОБА_1 .
При цьому, суд зауважує, що Тарифи та умови обслуговування картки Sportbank не можуть вважатися складовою кредитного договору, оскільки форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору. 
Відповідно до Заяви-анкети № 889709 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» від 01.10.2021 року ОСОБА_1 підтвердив, що отримує від позикодавця кредитний ліміт у розмірі 100 000 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погодження сторонами умов кредитного договору щодо нарахування відсотків, оскільки у Заяві-анкеті № 889709 такі умови не наведені.
Суд зазначає, що за відсутності узгоджених сторонами умов кредитування, банк має право вимагати повернення лише фактично отриманої та не повернутої позичальником суми кредитних коштів.
Разом з тим, із наданих позивачем виписки по рахунку ОСОБА_1 , вбачається, що відповідач систематично користувався кредитною карткою (розраховувався кредитною карткою за товари, послуги, перераховував кошти на іншу картку) та здійснював платежі на погашення заборгованості за кредитним лімітом в межах встановленого ліміту кредитної лінії.
Згідно з вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління НБУ № 75 від 04 липня 2018 року, виписка по рахунку є первинним документом, яка фіксує здійснення банківських операцій, що достеменно свідчить про підтвердження факту отримання позичальником кредитних коштів та користування ними.
Верховний Суд у своїй постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц зробив висновок, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким розрахунком самого відповідача.
З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що, окрім тіла кредиту, з рахунку відповідача списувалися кошти на погашення відсотків за користування кредитного ліміту, розмір та порядок нарахування яких сторонами не узгоджувались.
Оскільки в матеріалах справи відсутні, і позивачем не надано належних доказів досягнення між сторонами домовленості щодо розміру та порядку нарахування відсотків, безпідставним є нарахування банком відсотків за користування кредитом та їх погашення за рахунок внесених відповідачем коштів.
Таким чином, оскільки в анкеті-заяві № 889709 про приєднання до публічної пропозиції АТ "Таскомбанк" відсутні відомості про процентну ставку, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами в розмірі 39680 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
З розрахунку заборгованості судом встановлено, що відповідачем здійснювалось погашення кредиту на загальну суму 28149,15 грн., яке було скеровано позивачем на погашення безпідставно нарахованих відсотків, а тому вказана сума підлягає вирахуванню із загального розміру заборгованості за тілом кредиту.
З огляду на викладене, стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ "Таскомбанк" підлягає заборгованість за кредитним договором № 002/11882015-SP від 01.10.2021 року в розмірі 21849,66 грн. (49998,81грн. (тіло кредиту) - 28149,15грн. (сплачені проценти за користування кредитом)=21849,66грн.).
В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги АТ "Таскомбанк" до ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що частка задоволених позовних вимог складає 24,36%, витрати зі сплати судового збору у розмірі 590,10 грн. (2422,40 грн.*24,36/100) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 12,81,141,247,263-265 ЦПК України,
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги АТ "Таскомбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ "Таскомбанк" заборгованість за кредитним договором № 002/11882015-SP від 01.10.2021 року в розмірі 21849,66 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 590,10 грн., а разом 22439 (двадцять дві тисячі чотириста тридцять дев`ять) грн. 76 коп.
В решті позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач: АТ "Таскомбанк" (адреса місцезнаходження: вул. С. Петлюри, 30, м. Київ, код 09806443).
Відповідач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ).
Повне судове рішення складено 26.02.2026 року.

Суддя	  	С. О.  Ященко