ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2026 р. 	Справа № 440/3958/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Семененко М.О. , Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова) від 15.12.2025 по справі № 440/3958/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Військова частина НОМЕР_1 (далі – відповідач), в якому просить суд:
визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.06.2024 № 68 щодо відмови у поновленні на квартирному обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житловий умов, зі збереженням попереднього часу - у загальній черзі з 09.01.2014 року, першочерговій черзі з 10.04.2015;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити із складом сім`ї 5 осіб в загальній черзі військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов датою первинної постановки 09.01.2014 та в списку військовослужбовців, які користуються правом першочергового одержання, жилих приміщень датою первинної постановки 21.04.2015.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 відмовлено у задоволеннв адміністративного позову ОСОБА_1 до Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано той факт, що дружина позивача ОСОБА_2 на момент звільнення останнього, знаходилася на військовій службі у військовій частині № НОМЕР_2 (де служив і позивач) та, відповідно до Наказу командира Військової частини № НОМЕР_2 від 01.08.2022 знаходилася на посаді кухаря ВОС-788569Д. Таким чином, вважає що підстава зняття з квартирного обліку після звільнення при умові продовження служби членом його сім`ї, відстуня. 
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому проти задоволення заперечував та просив відмовити.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку письмового провадження у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 , де перебував на квартирному обліку у загальній черзі з 09.01.2014 року, першочерговій черзі з 10.04.2015.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.11.2022 № 286-РС звільнений у запас згідно підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за сімейними обставинами).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.04.2023 № 100 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 26.10.2023 № 189-РС головним сержантом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського складу строком на 5 (п`ять) років з 26.10.2023 до 26.10.2028.
Військовослужбовець подав рапорт від 29.04.2024 про поновлення на квартирному обліку у Полтавському гарнізоні зі складом сім`ї 5 осіб (він, дружина, син 2007 р.н., падчерка 2007 р.н., падчерка 2009 р.н.) з моменту поставлення на облік в Миколаївському гарнізоні - у загальній черзі з 09.01.2014, першочерговій черзі з 10.04.2015.
Під час засідання житлової комісії головний сержант ОСОБА_1 пояснив, що він проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 , де перебував на квартирному обліку у загальній черзі з 09.01.2014 року, першочерговій черзі з 10.04.2015. Військовослужбовець мав намір надалі проходити військову службу, а тому звільнення зі служби не планував. Проте, у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України та дією правового режиму воєнного стану в Україні, враховуючи те, що дружина ОСОБА_3 теж проходила військову службу і подружжя виховувало трьох дітей до вісімнадцяти років, заради забезпечення безпеки дітей головний сержант ОСОБА_1 змушений був подати рапорт на звільнення та звільнитися з військової служби. Враховуючи вищевикладене, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.11.2022 № 286-РС головний сержант ОСОБА_1 звільнений у запас згідно підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за сімейними обставинами).
Житловою комісією військової частини НОМЕР_1 було прийнято рішення про відмову у поновленні на квартирному обліку зі збереженням попереднього часу, про що складено протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2024 №2, який затверджено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 21.06.2024 № 6.
Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що головний сержант ОСОБА_1 звільнився з військової служби у запас відповідно до пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за пунктом «г» (один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років), у відповідності до пункту 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями він був виключений з обліку, а тому відповідно до пункту 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081 зарахувати на квартирний облік військовослужбовця із збереженням попереднього часу перебування на обліку неможливо.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з таких підстав.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Суспільні відносини з приводу соціального захисту учасників бойових дій регламентовані, зокрема, приписами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
На момент виникнення спірних правовідносин діяв Житловий Кодекс Української РСР від 30.06.1983 № 5464-X, назву якого змінено на Житловий кодекс України (далі- ЖК України) згідно з Законом № 2215-IX від 21.04.2022.
Відповідно до статті 31 ЖК України (тут і надалі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.
Згідно частинами 1, 3 статті 34 ЖК України передбачено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках. Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.
Відповідно до частини 1 статті 36 ЖК України облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.
Згідно зі статті 38 ЖК України порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється законодавством.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 39 ЖК України громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті.
Згідно з частиною 1 статті 40 ЖК України громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Відповідно до статті 42 ЖК України жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених ст.46, ч. ч. 1, 2 ст. 54, ч. 1 ст. 90, ч. 6 ст. 101, ст. 102, 110, ч. 1 ст. 114 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством.
Статтею 43 ЖК України визначено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Законодавством Української РСР окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.
Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання регулюють Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 № 470 (далі Правила; в редакції, чинній, на момент виникнення спірних правовідносин)
Згідно із пунктом 2 Правил жилі приміщення надаються громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.
Відповідно до пункту 9 Правил квартирний облік ведеться в цілому по підприємству, установі, організації. У виробничих, науково-виробничих та інших об`єднаннях облік може здійснюватися по структурних одиницях.
Пунктом 11 Правил встановлено, що кожна сім`я може перебувати на квартирному обліку за місцем роботи одного з членів сім`ї (за їх вибором) та у виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання.
За пунктом 15 Правил на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і мають реєстрацію місця проживання у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків, а також осіб, зазначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил).
Пунктами 53, 55 Правил встановлено, що жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. При передачі громадянами житла, яке перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов, вони мають право на одержання житла у межах встановленої норми жилої площі.
Жиле приміщення надається громадянинові на всіх членів сім`ї, які перебувають разом з ним на квартирному обліку, а також на дітей, що народилися після взяття його на облік, і на дружину (чоловіка), яка пізніше вселилася на жилу площу, зайняту подружжям, що перебуває на обліку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок) який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.
Відповідно до пунктів 22-25 Порядку, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах. Військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави зарахування на облік, вид черговості, а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. На кожного військовослужбовця, зарахованого на облік, оформляється облікова справа.
Житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку, крім випадків, передбачених законодавством. Військовослужбовцям житло надається згідно з чергою. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень) (пункти 31, 32 Порядку).
Таким чином, надання житла без дотримання списків черговості є порушенням чинного житлового законодавства та прав громадян, що включені до списків черговиків раніше.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 14.04.2020 по справі № 817/1641/17.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2007 № 278, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.08.2007 за № 942/14209, затверджено Інструкцію з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень (далі - Інструкція № 278 в редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин).
Як передбачено пунктами 1.4, 1.5 Інструкції забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб житла, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, установлених законодавством. Питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців, вирішуються за місцем перебування їх на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або в судовому порядку. Перелік військових частин, які ведуть квартирний облік, затверджується Головним управлінням Національної гвардії України щороку.
Облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов визначено пунктом 3 Інструкції, відповідно до якого військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, на загальних підставах відповідно до законодавства.
З метою дотримання вимог чинного законодавства при веденні обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, розподілу та використання житлової площі у військових частинах утворюються житлово-побутові комісії.
Житлово-побутова комісія створюється за наказом командира військової частини в складі 5-9 осіб. Головою житлово-побутової комісії призначається заступник командира з тилу. Крім того, за наказом командира визначаються заступник голови житлово-побутової комісії військової частини та технічний секретар. Засідання житлово-побутової комісії проводиться не менш як один раз на місяць (пункт 3.3 Інструкції)
На житлово-побутові комісії покладаються: розгляд питань щодо зарахування або зняття військовослужбовців з квартирного обліку; унесення змін до облікових справ військовослужбовців; розподіл житлової площі, яка надійшла від Головного управління Національної гвардії України, між військовослужбовцям, що перебувають на квартирному обліку у військовій частині; надання пропозицій командирові військової частини щодо надання службової житлової площі військовослужбовцям військової частини; розгляд клопотань військовослужбовців військової частини щодо приватизації житлової площі; надання пропозицій до Головного управління Національної гвардії України щодо включення (виключення) житлових приміщень із числа службових. (пункт 3.4 Інструкції)
Військовослужбовці беруться на квартирний облік за рішенням житлово-побутової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини.
Військовослужбовці, зараховані на квартирний облік, заносяться до Книги обліку осіб, що перебувають на черзі для одержання житлового приміщення (додаток 5).
Книга обліку осіб, що перебувають на черзі для одержання житлового приміщення, повинна бути пронумерована, прошнурована, скріплена печаткою військової частини та підписана секретарем житлово-побутової комісії. Ця Книга зберігається як документ суворої звітності. (пункт 3.8 Інструкції)
Для зарахування на облік військовослужбовець подає рапорт, зразок якого наведено у додатку 6 на ім`я безпосереднього командира (начальника) про взяття на квартирний облік, який підписується членами сім`ї, що проживають разом з військовослужбовцем, мають самостійне право на отримання житла та бажають разом з ним стати на квартирний облік.
До рапорту додаються: довідка з місця проживання про реєстрацію і склад сім`ї (Ф.3) (додаток 7); витяг з особової справи військовослужбовця про склад сім`ї; довідка про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи; документи, що підтверджують право на першочергове та позачергове одержання житла, інші пільги.
Інші документи житлова комісія запитує в разі потреби через командира військової частини у відповідних державних органів, установ, організацій, а також у громадян. (пункт 3.9 Інструкції)
Підписаний командиром військової частини рапорт заявника про взяття його (із сім`єю) на квартирний облік реєструється в квартирно-експлуатаційній службі (далі - КЕС) у Книзі реєстрації рапортів військовослужбовців про зарахування на квартирний облік (додаток 8), яка зберігається і реєструється в нетаємному діловодстві. Зазначені в рапорті житлові умови заявника перевіряються, що відображається в акті перевірки житлових умов (додаток 9), який подається на розгляд житлово-побутової комісії. (пункт 3.10 Інструкції)
У місячний термін зареєстрований рапорт розглядається на засіданні житлово-побутової комісії військової частини. (пункт 3.11 Інструкції)
Після затвердження рішення командиром військової частини технічний секретар житлово-побутової комісії військової частини подає список військовослужбовців військової частини, узятих на облік за місцем служби для одержання житлової площі (додаток 10), до квартирного відділу виконавчого органу районної, міської, районної в місті ради, за місцем дислокації військової частини. (пункт 3.12 Інструкції)
Щороку у військових частинах, де самостійно провадиться квартирний облік, у період з 1 жовтня до 31 грудня відбувається перереєстрація осіб, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи військовослужбовців. (пункт 3.14 Інструкції)
Військовослужбовці знімаються з квартирного обліку в разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого потреба в наданні житла минула; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби через службову невідповідність, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; в інших випадках, передбачених законодавством. (пункт 3.15 Інструкції)
Зняття з квартирного обліку та виведення з пільгових списків осіб, які були необґрунтовано внесені до цих списків або втратили вказане право, проводиться житлово-побутовими комісіями військових частин у тому самому порядку, що й взяття на облік.
При розгляді цих питань на засідання житлово-побутової комісії запрошуються зацікавлені особи, які про зняття з обліку (вилучення з пільгової черги) повідомляються у 15-денний термін у письмовій формі. (пункт 3.16 Інструкції).
Як вбчається з матерілів справи, протокольним рішенням № 38 від 31.08.2023 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_2 було прийнято рішення про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку. Підставою для такого рішення стало його звільнення з військової служби. Зокрема, встановлено, що головний сержант ОСОБА_1 був звільнений у запас.
Відповідно до пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а також підпункту «г» (коли обидва з подружжя проходять військову службу та мають дитину або дітей віком до 18 років), і з урахуванням пункту 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, позивача було виключено з квартирного обліку. У зв`язку з цим, відповідно до зазначеного пункту 29 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081, повторне зарахування на квартирний облік із збереженням попереднього строку перебування є неможливим.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у відповідача були належні правові підстави для відмови у поновленні позивача на квартирному обліку із збереженням раніше набутої черговості, а саме: у загальній черзі з 09.01.2014 та у першочерговій - з 10.04.2015.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах відсутні підстави для визнання протиправним наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.06.2024 № 68 щодо відмови у поновленні на квартирному обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житловий умов, зі збереженням попереднього часу - у загальній черзі з 09.01.2014 року, першочерговій черзі з 10.04.2015 та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 із складом сім`ї 5 осіб в загальній черзі військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов датою первинної постановки 09.01.2014 та в списку військовослужбовців, які користуються правом першочергового одержання, жилих приміщень датою первинної постановки 21.04.2015, а заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Стосовно доводів апелянта щодо того, що дружина позивача на момент звільнення ОСОБА_1 , знаходилася на військовій службі у військовій частині № НОМЕР_2 (де служив і позивач) та, відповідно до Наказу командира Військової частини № НОМЕР_2 від 01.08.2022 знаходилася на посаді кухаря ВОС-788569Д, колегія суддів відхиляє наведені доводи апеляційної скарги як безпідставні, оскільки сам по собі факт проходження військової служби дружиною позивача на момент його звільнення не спростовує правомірності прийнятого рішення про зняття його з квартирного обліку. Норми чинного законодавства не передбачають збереження права перебування на квартирному обліку за особою, звільненою з військової служби, лише з огляду на те, що інший член сім`ї продовжує таку службу. Крім того, зазначені обставини були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, а тому не свідчать про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Відтак підстав для скасування оскаржуваного рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 по справі № 440/3958/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.О. Семененко   З.Г. Подобайло