ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
02 квітня 2026 року	Справа №: 695/5664/25	

Номер провадження 3/695/543/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2026 року	м. Золотоноша	

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши матеріали, що надійшли із Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого директором КП «Міський водоканал» Золотоніської міської ради, 
за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16.12.2025 директор Комунального підприємства «Міський водоканал» Золотоніської міської ради Кузнєцов С.В. не надав інформацію у відповідь на запит ОСОБА_2 на доступ до публічної інформації від 29.08.2025 року, всупереч обов`язку, визначеному пунктом 6 частини першої статті 14 Закону №2939-VI. Таким чином, у діях директора КП «Міський водоканал» Золотоніської міської ради ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 212-3 КУпАП за порушення ЗУ «Про доступ до публічної інформації».
Під час розгляду матеріалів даної справи захисник ОСОБА_1 , адвокат Пилипенко Р.Б. просив закрити провадження у даній справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент початку судового розгляду 3-місячного терміну притягнення особи до відповідальності без фактичного судового розгляду. При розгляді справи просив врахувати письмове клопотання про закриття адміністративного провадження, яке додано до матеріалів справи.
Відповідно до письмового клопотання про закриття адміністративного провадження, яке надійшло до суду через систему «Електронний суд» від 02.04.2026, як на момент подання протоколу до суду, так і після повернення (з дооформлення) матеріалів справи, сплили терміни притягнення особи до адміністративної відповідальності. Так у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП зазначено, що порушення вчинено у формі ненадання відповіді на запит ОСОБА_2 від 29.08.2025, хоча насправді заявниці було надано вичерпну відповідь від 17.09.2025 за №723. Таким чином саме з дати 17.09.2025 р. має відраховуватись термін притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП. З`ясування судом фактичних обставин справи після спливу 3-місячного строку для накладення адміністративного стягнення у даному випадку виключається, оскільки на час початку судового процесу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато (п.7 ч.1 ст.247 КУпАП). Посилаючись на статтю 6 Конвенції про захист прав людини та усталену судову практику, захисник наголосив, що закриття справи за строками (п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП) є самостійною та достатньою підставою, яка виключає можливість з`ясування обставин щодо вини особи. Одночасне закриття провадження та констатація вини є юридично взаємовиключними та порушують принцип презумпції невинуватості.
Також у клопотанні про закриття адміністративного провадження вказано, що ОСОБА_1 не визнає своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, з огляду на відсутність у спірному протоколі від 16.12.2025 р. чітко визначеної об`єктивної сторони адміністративного проступку (в чому саме полягали дії керівника КП «Міський водоканал» станом на 16.12.2025 р. не викладено). Відтак, у разі відмови у закриття провадження у даній справі з підстав, передбачених п.7 ч. ст. 247 КУпАП розгляд справи слід проводити в загальному порядку за участі зацікавленої сторони судового процесу. 
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 2 ст. 212-3 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення Закону України  «Про доступ до публічної інформації», а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.
Відповідно до фактичних обставин справи, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення від 16.12.2025, директору КП «Міський водоканал» Золотоніської міської ради ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, за наступних обставин: 29.08.2025 року ОСОБА_2 звернулася до Підприємства із запитом про надання інформації щодо закупівлі та оплати адвокатських послуг за рахунок бюджетних коштів за період із грудня 2024 по серпень 2025 року. Листом від 17.09.2025 № 723 за підписом ОСОБА_1 у наданні інформації було відмовлено з посиланням на її «таємність». 07.11.2025 Представник Уповноваженого направив Підприємству роз`яснення про публічний статус запитуваної інформації та вимогу повторно розглянути запит до 19.11.2025. Листом від 17.11.2025 № 870 директор Підприємства фактично продублював попередню позицію, не надавши запитувану інформацію та не врахувавши роз`яснення. Орган складання протоколу визначив дії ОСОБА_1 як ненадання інформації у відповідь на запит, що становить склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП. Датою виявлення та вчинення правопорушення у протоколі зазначено 16.12.2025 року.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації».
У статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі Закону) наведено перелік розпорядників публічної інформації, на яких поширюються норми Закону. При цьому кожний визначений Законом розпорядник інформації є розпорядником лише щодо певного виду інформації.
Так, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.
Таким чином, у розумінні Закону підприємство КП «Міський водоканал» є розпорядником інформації щодо використання бюджетних коштів.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 14 Закону розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Згідно з частиною п`ятою статті 6 Закону не може бути обмежено доступ до інформації про складання, розгляд і затвердження бюджетів, кошторисів розпорядників бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, а також їх виконання за розписами, бюджетними програмами та видатками (крім таємних видатків відповідно до статті 31 Бюджетного кодексу України), взяття розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань або здійснення розпорядження бюджетними коштами у будь-який інший спосіб, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.
Вказані положення кореспондуються із абзацом другим частини третьої статті 5 Закону України «Про захист персональних даних», якою встановлено, що не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Таким чином, доступ до інформації щодо володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном (коштами), про використання, розпорядження бюджетними коштами та прізвища, імена, по батькові фізичних осіб, які отримали ці кошти або майно не може бути обмежено відповідно до Закону.
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що особу, яка вчинила правопорушення, виявлено 16.12.2025 року. Правопорушення вчинене 16.12.2025 за місцем роботи.
Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП були передані на розгляд судді ще 22.12.2025 та постановою від 08.01.2026 направлені для дооформлення у зв`язку з виявленими недоліками. Повторно матеріали справи були розподілені судді 27.02.2026 року.
Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, не є триваючим.
Слід зазначити, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
З огляду на те, що відповідь розпорядника інформації на запит не є проміжною, а є остаточним рішенням про відмову у наданні інформації особі, яка її запитувала, очевидним є те, що правопорушення, про яке йдеться у протоколі характеризується вчиненням одноразової дії у певний час, а саме 17.09.2025 року.
Враховуючи, що підприємство листом надало відповідь на запит від 29.08.2025 року 17.09.2025 року, таке правопорушення не можна вважати триваючим, а отже строки для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є такими, що сплинули на наступний день після складення протоколу про адміністративне правопорушення від 16.12.2025 року.
Посилання у вказаному протоколі на те, що правопорушення було виявлено чи вчинено 16.12.2025 не є належним та спростовується вказаними вище обставинами.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП імперативно встановлено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що з часу вчинення адміністративного правопорушення, строки встановлені ст. 38 КУпАП закінчилися, суд дійшов висновку, що дана справа підлягає закриттю з підстав передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП.
При цьому, Кодекс України про адміністративні правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Ця норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання вини чи невинуватості особи, оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.
Аналогічне положення міститься в рішенні ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006, згідно з яким, у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність вини особи не має вирішуватися.
Також, відповідно до висновку Вищого адміністративного суду України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», у разі закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не встановлюється. Отже, після закінчення вказаних строків унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.
Більш того, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Суд наголошує, що станом на момент надходження матеріалів справи до суду (22.12.2025) встановлений ст. 38 КУпАП тримісячний строк притягнення особи до адміністративної відповідальності вже сплив. Оскільки положення п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП мають імперативний характер, провадження у справі підлягає негайному закриттю без дослідження фактичних обставин справи та встановлення вини особи. За таких умов, поєднання рішення про закриття справи з одночасним констатуванням вини у вчиненні правопорушення є юридично взаємовиключним. Прийняття судом рішення про винуватість особи за межами строків давності (коли провадження в принципі не могло бути розпочато або підлягало припиненню) становитиме грубе порушення права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За положеннями статті 284 КУпАП судовим рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що на час розгляду матеріалів в суді сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 38, ч. 1 ст. 212-3, 247, 276-280, 283-287 КУпАП, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП - закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя        Середа Л.М.