ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року	Львів	Справа № 380/23565/24 пров. № А/857/25894/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача Обрізка І.М.,
суддів Іщук Л.П., Пліша М.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року, прийняте суддею Желік О.М. у місті Львові, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі – ГУ ПФУ в Миколаївській області) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у перерахунку №134650006209 від 28.10.2024 ГУ ПФУ у Миколаївській області, яким відмовлено у переведенні із пенсії по віку на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII ( далі – Закон №889-VIII) та ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 (далі – Закон №3723-ХІІ), та зменшення суми пенсії до 2361,00 грн; 
- зобов`язання перевести з пенсії по віку на загальних підставах на пенсію державного службовця за віком відповідно до п.10 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-УІІІ та ст.37 Закону №3723-ХІІ на підставі заяви, зареєстрованої 21 жовтня 2024 за №8275 з урахуванням довідок, а саме: довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної №89-13-01-10-21 від 21.10.2024; довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №88-13-01-10-21 від 21.10.2024. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд зазначив, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 вказаного Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Відмовляючи позивачці у переведенні на пенсію державного службовця відповідач виходив із того, що посада, зазначена у долучених нею довідках не відноситься до посад державної служби.
Разом з тим, із системного аналізу норм законодавства, які регулюють спірні відносини вбачається, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - дійсно перебувають на державній службі та є державними службовцями.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про помилковість доводів відповідача щодо відсутності підстав для врахування відповідних довідок при вирішенні питання про переведення позивача з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Миколаївській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у формі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця обов`язково зазначається найменування державного органу, в якому працює (працював (ла)) особа, якій вона видається. Складання і видача вказаних довідок належить до компетенції виключно державних органів.
Відтак в усіх довідках про заробітну плату, що подаються для призначення пенсії державним службовцям, зазначаються відповідні суми заробітної плати виключно державних службовців.
Отже, довідки від 21.10.2024 № 88-13-01-10- 21 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 89-13-01-10-21 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби складені та видані з порушенням пункту 12 розділу XI Закону № 889-VIII та статті 37 Закону №3723-ХІІ, Порядку № 622, оскільки зазначена в них посада не належить до категорій посад державної служби. 
Отож, зазначені довідки не можуть бути враховані при призначені пенсії відповідно до Закону № 889-VIII.
Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГГУ ПФУ у Львівській області як отримувач пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).
ГУ ПФУ у м. Києві 06.11.2023 прийняло рішення №о/р 134650006209, яким відмовило позивачці в перерахунку пенсії у зв`язку з переходом із пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».
Відмова мотивована тим, що станом на 01.05.2016 стаж державної служби становить 11 років 19 днів, періоди роботи посадових осіб на посадах державної податкової інспекції, в період перебування на яких були присвоєні спеціальні звання, не враховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. У зв`язку з відсутністю необхідно стажу державної служби, передбаченого пунктами 10 і 12 Прикінцевих положень Закону 889-VIII, підстави для переведення на пенсію за віком відповідно до вказаного Закону відсутні.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2024 у справі №380/27405/23 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом:
- визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у м. Києві №134650006209 від 06.11.2023;
- зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи: з 11.06.1979 по 30.09.1993 у районних фінвідділах м.Львова Міністерства фінансів УРСР, а саме: з 11.06.1979 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки економіста по штатах в Залізничному райфінвідділі м.Львова; з 02.07.1979 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки старшого економіста по штатах в Радянському райфінвідділі м.Львова; з 04.01.1980 на посаді економіста по штатах в Ленінському райфінвідділі м.Львова; з 07.03.1984 на посаді ревізора інспектора по штатах в Ленінському райфінвідділі м. Львова; з 20.07.1988 на посаді податкового ревізора - інспектора податкової інспекції в Ленінському райфінвідділі м.Львова; з 01.11.1989 на посаді економіста держдоходів І категорії головного податкового ревізора-інспектора; з 02.07.1990 на посаді начальника відділу оподаткування доходів кооперативних і громадських організацій - зам. начальника інспекції у ДПІ Ленінського району м.Львова Міністерства фінансів УРСР, з 01.10.1993 по 29.01.1998 ДПІ (ДПА) у Галицькому районі м. Львова, а саме: з 01.10.1993 на посаді начальника відділу зборів та стягнень податків з юридичних осіб ДПІ у Галицькому районі міста Львова; з 26.11.1996 на посаді начальника відділу зборів і стягнень з юридичних осіб у ДІА у Галицькому районі м.Львова; з 03.01.1997 на посаді начальника відділу примусового стягнення податків та з 30.01.1998 по 10.12.1998 у ДПА (ДПІ) у Личаківському районі м. Львова а саме: з 30.01.1998 на посаді начальника відділу справляння місцевих податків, ресурсних та інших платежів Державної податкової адміністрації у Личаківському районі м. Львова; з 19.03.1998 на посаді начальника відділу справляння місцевих податків ресурсних та інших платежів ДПІ у Личаківському районі м Львова; з 10.12.1998 по 02.08.1999 у ДПА (ДПІ) у Личаківському районі м. Львова, а саме: з 11.12.1998 прийнята у зв`язку із переведенням на посаду начальника відділу ресурсних та неподаткових платежів, місцевих податків і зборів (з функцією документальних перевірок) Державної податкової інспекції у м. Львові; з 21.04.1999 призначена в порядку переведення на посаду першого заступника начальника інспекції Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова; з 03.01.1998 по 07.08.2002 ДПІ у місті Львові, а саме: з 03.08.2001 на посаді заступника начальника управління стягнення податкової заборгованості-начальника відділу по організації стягнень коштів, майна ДПІ у місті Львові; з 08.18.2002 по 14.06.2004 ДПІ у Франківському районі м. Львова, а саме з: 08.08.2002 на посаду начальника відділу місцевих, ресурсних, неподаткових платежів та плати за землю по14 червня 2004 року.
- зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.10.2023 про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу», та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.
Позивач повторно звернулась до ГУ ПФУ із подібною заявою.
До заяви позивачем долучено довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної №89-13-01-10-21 від 21.10.2024 та довідку про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №88-13-01-10-21 від 21.10.2024.
Рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області №о/р НОМЕР_1 від 28.10.2024 відмолено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Згідно вказаного рішення, стаж на посадах, віднесених до посад державної служби становить 25 років 3 дні. При визначенні розміру пенсії за віком згідно із Законом України «Про державну службу» до уваги не прийнято надані заявницею довідки від 21.10.2024 №88-13-01-10-21 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), №89-13-01-10-21 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, видані Головним управлінням Державної податкової служби у Львівській області, оскільки зазначена в них посада не належить до категорій посад державної служби. Розмір пенсійної виплати, без врахування зазначених довідок, з 21.10.2024 зменшився та становить 2361,00 грн.
Згідно із ст. 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон № 889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016, визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами, Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, далі як і раніше - Закон № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закон № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців
Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права було викладено у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17, від 11.04.2023 у справі № 1.380.2019.003855.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що підставою для відмови позивачці у переведені її з пенсії за віком на пенсію державного службовця у рішенні від 21.10.2024 № 88-13-01-10-21, ГУ ПФУ в Миколаївській області зазначило, що посада, зазначена у долучених нею довідках не відноситься до посад державної служби.
Однак, суд апеляційної інстанції вважає протиправними такі підстави для відмови у переведені пенсії за віком на пенсію державного службовця, з огляду на таке.
Як зазначено судом вище, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2024 у справі №380/27405/23 зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи, в тому числі і на посадах в органах державної податкової служби.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом із матеріалів справи встановлено, що позивачці було видано довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної №89-13-01-10-21 від 21.10.2024 та довідку про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №88-13-01-10-21 від 21.10.2024.
Посада, яка зазначена у таких довідках: начальник відділу (самостійного). Також позивачу встановлено 5 ранг державного службовця.
Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати, визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 № 839, що був чинним до 16.10.2020 (далі - Порядок № 839).
Згідно з пунктом 9 Порядку № 839, посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.
Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.
За приписами пункту 4 Порядку № 839, до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями»(далі - Постанова № 306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.
Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в цьому випадку - податкового органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.
Тобто спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою № 306.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Наведені висновки суду узгоджуються із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 у справі №21-340а13 та у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 465/7218/16-а та від 13.12.2018 у справі № 539/1855/17.
Відповідно до частини восьмої статті 37 Закону №3723-ХІІ визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 за № 622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі як і раніше - Порядок № 622).
Згідно з пунктом 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби; розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому, для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Згідно з п. 5 Порядку № 622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується Правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08 лютого 2017 за № 180/30048 затверджені форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 №3723-XII «Про державну службу» (далі - Постанова № 1-3).
Такими довідками є:
- про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);
- про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь- які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);
- про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Тобто, нормами чинного законодавства встановлено вимоги щодо необхідності подання довідок для призначення пенсії державного службовця та визначено їх форми.
Аналізуючи викладене, колегія суддів зауважує, що ні Законом № 889-VIII, ні Законом № 3723-XII, ні Порядком № 622 не передбачена можливість призначення пенсії державного службовця без урахування довідок про заробітну плату.
Водночас, відповідач не врахував подані позивачем довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2023 у справі № 560/8328/22, для призначення пенсії за віком за Законом №3723-ХІІ особі, яка на час звернення за її призначенням не є державним службовцем, проте відповідає критеріям, визначеним у пункті 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, використовується розмір заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а не розмір заробітної плати, яку така особа отримувала під час перебування на державній службі.
Апелянт не надав доказів правомірності дій щодо не взяття до уваги зазначених довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, факт порушення прав позивача знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Враховуючи наведене вище, вірним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року у справі №380/23565/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	М.А. Пліш