ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/10654/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Олефіренко Н.А., Дурасової Ю.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року (суддя Бойченко Ю.П.) в адміністративній справі №280/10654/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
В С Т А Н О В И В: 
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.05.2024 № 084150000592 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспі з 20.08.1976 по 30.10.1981, періоди роботи з 20.01.1983 по 05.07.1983, періоди роботи з 03.10.1989 по 16.10.1992, періоди роботи згідно записів № 1-10 трудової книжки НОМЕР_1 .
Позовна заява обґрунтована тим, що спірними рішенням ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.07.2024 №045750028140. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.05.2024 № 084150000592 про відмову у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі з 20.08.1976 по 30.10.1981 включно за фактичною тривалістю згідно довідки від 07.02.2019 № 6, виданої Сільськогосподарським виробничим кооперативом “Орлянський”, а також періоди роботи з 20.01.1983 по 05.07.1983 включно, з 01.06.1998 по 30.09.1998 включно, з 01.10.1998 по 24.04.2000 включно, з 01.02.2001 по 16.03.2001 включно, з 14.02.2002 по 07.07.2004 включно. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачу було відмовлено у призначені пенсії через відсутність достатньої кількості страхового стажу. При цьому спірні періоди роботи не зараховано до страхового стажу через відсутність записів у трудовій книжці та наявності недоліків у поданих документах. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою від 15.05.2024 за призначенням/перерахунком пенсії. Заяву, за принципом екстериторіальності, розподілено для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.05.2024 № 084150000592 у призначенні пенсії відмовлено з підстав відсутності необхідного страхового стажу. При цьому, у рішенні вказано, що страховий стаж позивача становить 05 р. 02 міс. 07 дн. 
Також зазначено, що до страхового стажу не зараховано наступні періоди: 
з 20.08.1976 по 30.10.1981 згідно довідки про встановлений мінімуму від 07.02.2019 № 2, оскільки зазначене прізвище “ ОСОБА_2 ” у документі не відповідає прізвищу “ ОСОБА_3 ” згідно паспортних даних; 
період роботи згідно довідки від 18.12.2018 № 5866/04 з 20.01.1983 по 05.07.1983 потребує підтвердження первинними документами, оскільки відсутній запис у трудовій книжці;
період роботи з 03.10.1989 по 16.10.1992 згідно довідки від 19.10.2018 № 05/275, оскільки зазначене прізвище “ ОСОБА_2 ” у документі не відповідає прізвищу “ ОСОБА_3 ” згідно паспортних даних;
періоди роботи згідно записів № 1 – 10 трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки відповідно до Закону України від 23.12.2022 “Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року” до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991.
Незгода з даним рішенням зумовила звернення ОСОБА_1 до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначено Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV; тут та надалі – у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).
Статтею 24 Закону № 1058-IV встановлено, зокрема, наступне: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. 
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Нормативно-правовим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України, до набрання чинності Законом № 1058-IV, є Закон України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 № 1788-XII (далі – Закон № 1788-XII; тут та надалі – в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).
Відповідно до статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що з 01.01.2004 законодавцем запроваджено поняття “страховий стаж”, для отримання якого обов`язковою умовою є сплата страхових внесків; трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, прирівнюється до страхового.
Згідно статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Розділом ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) визначено перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
В трудовій книжці позивача (від 03.06.1998 серії НОМЕР_1 ) містяться такі записи:
01.06.1998 – прийнятий столяром-теслярем п`ятого розряду;
30.09.1998 – звільнений;
29.09.1998 – прийнятий машиністом-кочегаром (наказ від 01.10.1998 № 150);
24.04.2000 – звільнений;
01.02.2001 – прийнятий сторожем;
16.03.2001 – звільнений;
14.02.2002 – прийнятий на роботу;
07.07.2004 – звільнений.
Також наявна трудова книжка колгоспника (від 15.01.1982 серії НОМЕР_2 ), яка належить позивачу, в якій містяться такі записи:
20.08.1976 – прийнятий в члени колгоспу “Орлянський”;
30.10.1981 – дозволено вихід з колгоспу згідно поданої заяви.
Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду з 20.08.1976 по 30.10.1981 згідно довідки про встановлений мінімуму від 07.02.2019 № 2 відповідач посилається на те, що зазначене у довідці прізвище “ ОСОБА_2 ” не відповідає прізвищу “ ОСОБА_3 ” згідно паспортних даних.
Разом з тим, відповідно до ст. 56 Закону № 1788-XII при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Пунктом 1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 визначено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.
В трудову книжку колгоспника вносяться, крім іншого, відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві, його виконання. (п. 5 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників).
Трудова книжка колгоспника, що належить позивачу, не містить записів про прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві та його виконання позивачем.
Натомість, відомості про зайнятість позивача в суспільному господарстві у період з 20.08.1976 по 30.10.1981, а також про встановлений річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві та фактичну кількість відпрацьованих позивачем днів містить довідка від 07.02.2019 № 6, видана Сільськогосподарським виробничим кооперативом “Орлянський”.
Відповідно до цієї довідки, позивач працював в колгоспі з липня 1976 року по січень 1977 року, з червня 1979 року по листопад 1981 року. Довідка видана на підставі книги оплати праці за 1976 – 1981 роки. 
Дійсно, довідка від 07.02.2019 № 6 містить описку у прізвищі позивача – зазначено “ ОСОБА_2 ” замість “ ОСОБА_3 ”. Однак період роботи позивача в колгоспі “Орлянський” підтверджується не лише довідкою, а й основним документом про трудову діяльність членів колгоспів – трудовою книжкою колгоспника від 15.01.1982 серії НОМЕР_2 .
Отже, період роботи в колгоспі з 20.08.1976 по 30.10.1981 включно підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача за фактичною тривалістю згідно довідки від 07.02.2019 № 6, виданої Сільськогосподарським виробничим кооперативом “Орлянський”, про що вірно зазначив суд першої інстанції. 
Стосовно періоду роботи з 20.01.1983 по 05.07.1983 слід зазначити, що у трудовій книжці позивача відсутній запис про цей період.
Згідно пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
В даному випадку позивачем надано відповідачу довідку ВП “Атоменергомаш” АТ “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” від 18.12.2018 № 5866/04, відповідно до якої позивач у період з 20.01.1983 по 05.07.1983 працював повний робочий день, повний робочий тиждень на Енергодарському експериментальному заводі спеціальних будівельних конструкцій Міністерства енергетики та електрифікації СРСР. Підстава видачі довідки: особова картка форми П-2, накази по особовому складу. Довідка підписана генеральним директором, головним бухгалтером, в.о. начальника ВОПиЗ, архіваріусом, містить мокру печатку підприємства.
В даному випадку довідка від 18.12.2018 № 5866/04 є документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, за умови відсутності відповідних записів у трудовій книжці.
Звідси, період з 20.01.1983 по 05.07.1983 включно підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог, при цьому рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується. 
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко 

суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Ю. В. Дурасова