КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, тел. +380 (044) 207 80 91	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2026 року № 910/5933/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Ставничому Н.В., за участю: прокурора: Кукло Д.С., представника позивача – Пальчевської Ю.В., представника відповідача – Бут В.А.., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Заступника Генерального прокурора Мустеци Ігоря Васильовича Офісу Генерального прокурора в інтересах держави в особі Державного агентство України ПлейСіті до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛЛІОНАРЕ КАЗІНО КОМПАНІ» про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
14.05.2024 заступник Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора Мустеца Ігор Васильович (далі – прокурор) в інтересах держави в особі Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей (далі – КРАІЛ, Комісія, позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білліонаре Казіно Компані" (далі – ТОВ "Білліонаре Казіно Компані", Товариство, відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 187 087 107,92 грн, з яких: 176 160 000 грн заборгованості з плати за ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор, 6 245 227,23 грн інфляційних втрат, 3 % річних у сумі 4 681 880,69 грн, посилаючись на положення статей 509, 524, 526, 530, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), статей 174, 175, 193 Господарського кодексу України в редакції, чинній до 27.08.2025 (далі – ГК України), статей 2, 3, 6, 15, 49, 51, 52 Закону України "Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор", статті 23 Закону України "Про прокуратуру", пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) від 28.02.2023 № 173 "Про внесення зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 18 березня 2022 р. № 314" (далі – постанова КМУ №173).
Спір у справі виник у зв`язку з тим, за твердженнями прокурора та позивача, що відповідач усупереч вимог Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» не здійснив оплату заборгованості з плати за ліцензії у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛЛІОНАРЕ КАЗІНО КОМПАНІ» перед Державним бюджетом України становить 176 160 000, 00 грн. Крім того, в результаті неналежного виконання відповідачем вимог закону, прокурор та позивач просить суд стягнути з Товариства 3% річних у розмірі 4 681 880, 69 грн та інфляційні у розмірі 6 245 227, 23 грн
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі №910/5933/24 позов задоволено, стягнуто з ТОВ «БІЛЛІОНАРЕ КАЗІНО КОМПАНІ» до Державного бюджету України заборгованість з плати за ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор у сумі 176160000,00 грн., 6245227,23 грн. інфляційних втрат та 4681880,69 грн. трьох процентів річних. Стягнуто з ТОВ «БІЛЛІОНАРЕ КАЗІНО КОМПАНІ» на користь Офісу Генерального прокурора 847840,00 грн. судового збору та повернуто Офісу Генерального прокурора з Державного бюджету України 211960,00 грн. судового збору, про що після набрання рішенням законної сили ухвалено постановити відповідну ухвалу.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 15.04.2025, рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 скасовано, провадження у справі №910/5933/24 закрито та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2024 у цій справі.
Надалі, 25.04.2025 до Північного апеляційного господарського суду прокурором подано заяву, в якій останній просив суд передати справу №910/5933/24 за позовом заступника Генерального прокурора в особі КРАІЛ до ТОВ «БІЛЛІОНАРЕ КАЗІНО КОМПАНІ» про стягнення заборгованості зі сплати за ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор у загальній сумі 176160000,00 грн., інфляційних втрат та трьох процентів річних у загальній сумі 10927107,92 грн. за встановленою юрисдикцією до Київського окружного адміністративного суду.
Листом Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 №910/5933/24 матеріали справи витребувано з Господарського суду міста Києва. 22.05.2025 матеріали справи №910/5933/24 надійшли по Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2025 заяву Генерального прокурора Мустеци Ігоря Васильовича про направлення справи №910/5933/24 за встановленою юрисдикцією задоволено та постановлено матеріали справи №910/5933/24 направити до Київського окружного адміністративного суду (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26) для подальшого розгляду.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено Щавінського В.Р.
Ухвалою від 04 липня 2025 року адміністративна справа прийнята до провадження.
Протокольною ухвалою 20.08.2025 року суд ухвалив змінити позивача з Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей на Державне агентство України ПлейСіті.
15.10.2025 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті
Відповідач проти заявленого позову заперечував у повному обсязі, посилаючись, зокрема, на наступне:
- прокурором не обґрунтовані підстави звернення до суду замість КРАІЛ, яка відповідно до положень статті 19 Конституції України зобов`язана діяти в межах та у спосіб встановлені законами для виконання покладених на неї функції;
- прокурор, подаючи даний позов до господарського суду діє всупереч інтересів держави і не переслідує в рамках кримінального судочинства посадових осіб КРАІЛ, які через бездіяльність завдають шкоди інтересам держави;
- сплата за ліцензії спрямовується до державного бюджету та здійснюється наперед. Відповідачем своєчасно внесена плата за видану ліцензію. Під час діючої ліцензії була подана заява про її анулювання. Прострочення терміну прийняття рішення органом від незалежних від відповідача причин не є підставою для розрахунку заборгованості;
- у зв`язку із загрозою для життя та здоров`я відвідувачів та працівників, відповідачем було прийнято рішення про зупинення діяльності грального закладу, доступ до серверного та іншого комп`ютерного обладнання, документів, офісів був унеможливлений;
- зважаючи на тривалі воєнні дії, чисельні масовані ракетні атаки та обстріли, у зв`язку з чим відбувалось постійне відключення електроенергії і відповідно по районом та містам, в тому числі і на території розміщення грального закладу, були випадки тривалої відсутності мобільного зв`язку та електроенергії, відповідачем було прийнято рішення про анулювання ліцензії на організацію та проведення азартних ігор у гральних закладах казино;
- на момент подачі заяви про анулювання ліцензії на організацію та проведення азартних ігор у гральних закладах казино, у останнього не обліковувалось жодної заборгованості;
- відповідач своєчасно здійснив всі належні заходи для припинення дії ліцензії на організацію та проведення азартних ігор у гральних закладах казино, зупинив діяльність грального закладу, своєчасно подав відповідне повідомлення про це;
- у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 у справі №320/14533/24, зокрема, встановлено, що момент подання заяви про анулювання ліцензії чергові платежі за ліцензію ще не мали статусу боргу, оскільки на той момент ще тривав строк, встановлений пунктом 2 постанови № 173 для сплати ліцензіатами не сплачених раніше платежів.
Позивачем подано відповідь на відзив, яка за своїм змістом дублює позовну заяву.
Представник позивача та прокурор у судових засідання позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити даний позов у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні даного позову.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив. 
За інформацією КРАІЛ від 26.09.2023 № 15-9/2070, наданою Офісу, організатору азартних ігор – ТОВ «БІЛЛІОНАРЕ КАЗІНО КОМПАНІ» видано такі ліцензіі?:
1) ліцензія на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор у гральних закладах казино за рішенням від 05.04.2021 № 138, видана 20.04.2021, плановий термін щорічної плати за другий рік дії ліцензії, встановлений Законом України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», – 21.03.2022, встановлении? постановою КМУ № 173, – 04.04.2023, плановий термін щорічної плати за третій рік дії ліцензії, встановлений Законом, – 21.03.2023, встановлений постановою КМУ № 173, – 04.04.2023;
2) ліцензія на гральний стіл з кільцем рулетки за рішенням від 28.04.2021 № 185, видана 06.05.2021, плановий термін щорічної плати за другий рік дії ліцензії, встановлений Законом, – 06.04.2022, встановлении? постановою КМУ № 173, – 04.04.2023, плановий термін щорічної плати за третій рік дії ліцензії встановлений Законом, – 06.04.2023;
3) ліцензія на гральний стіл з кільцем рулетки за рішенням від 29.04.2021 № 193, видана 06.05.2021, плановий термін щорічної плати за другий рік дії ліцензії, встановлений Законом, – 06.04.2022, встановлений постановою КМУ № 173, – 04.04.2023, плановий термін щорічної плати за третій рік дії ліцензії, встановлений Законом, – 06.04.2023;
4) ліцензія на гральний стіл з кільцем рулетки за рішенням від 29.04.2021 № 194, видана 06.05.2021, плановий термін щорічної плати за другий рік дії ліцензії, встановлений Законом, – 06.04.2022, встановлений постановою КМУ № 173, – 04.04.2023, плановий термін щорічної плати за третій рік дії ліцензії, встановлений Законом, – 06.04.2023;
5) ліцензія на гральний стіл з кільцем рулетки за рішенням від 29.04.2021 № 195, видана 06.05.2021, плановий термін щорічної плати за другий рік діі? ліцензії встановлений Законом, – 06.04.2022, встановлений постановою КМУ № 173, – 04.04.2023, плановиий термін щорічної плати за третій рік дії ліцензії, встановлений Законом, – 06.04.2023;
6) ліцензія на гральнии? стіл за рішенням від 28.04.2021 № 184, видана 06.05.2021, плановий термін щорічноі? плати за другий рік дії ліцензії, встановлений Законом, – 06.04.2022, встановлении? постановою КМУ № 173, – 04.04.2023, плановий термін щорічної плати за третій рік діі? ліцензіі?, встановлений Законом, – 06.04.2023;
7) ліцензія на гральний стіл за рішенням від 29.04.2021 № 196, видана 06.05.2021, плановий термін щорічної плати за другий рік діі? ліцензії, встановлений Законом, – 06.04.2022, встановлений постановою КМУ № 173, – 04.04.2023, плановий термін щорічної плати за третій рік дії ліцензії, встановлений Законом, – 06.04.2023;
8) ліцензія на гральний стіл за рішенням від 29.04.2021 № 197, видана 06.05.2021, плановии? термін щорічноі? плати за другий рік діі? ліцензіі?, встановлений Законом, – 06.04.2022, встановлении? постановою КМУ № 173, – 04.04.2023, плановии? термін щорічноі? плати за третіи? рік діі? ліцензії, встановлении? Законом, – 06.04.2023;
9) ліцензія на гральний стіл за рішенням від 29.04.2021 № 198, видана 06.05.2021, плановии? термін щорічноі? плати за другии? рік діі? ліцензії встановлений Законом, – 06.04.2022, встановлений постановою КМУ № 173, – 04.04.2023, плановии? термін щорічноі? плати за третій рік діі? ліцензіі?, встановлений Законом, – 06.04.2023;
10) ліцензія на гральний стіл за рішенням від 29.04.2021 № 199, видана 06.05.2021, плановии? термін щорічноі? плати за другий рік діі? ліцензіі?, встановлений Законом, – 06.04.2022, встановлении? постановою КМУ № 173, – 04.04.2023, плановии? термін щорічноі? плати за третіи? рік діі? ліцензії встановлений Законом, – 06.04.2023;
11) ліцензія на гральнии? стіл за рішенням від 29.04.2021 № 200, видана 06.05.2021, плановий термін щорічноі? плати за другий рік діі? ліцензіі?, встановлений Законом, – 06.04.2022, встановлении? постановою КМУ № 173, – 04.04.2023, плановии? термін щорічноі? плати за третіи? рік діі? ліцензіі?, встановлений Законом, – 06.04.2023;
12) ліцензія на гральнии? стіл за рішенням від 29.04.2021 № 201, видана 06.05.2021, плановий термін щорічноі? плати за другии? рік діі? ліцензіі?, встановлений Законом, – 06.04.2022, встановлении? постановою КМУ № 173, – 04.04.2023, плановии? термін щорічноі? плати за третіи? рік діі? ліцензіі?, встановлении? Законом, – 06.04.2023;
13) ліцензія на гральнии? стіл за рішенням від 29.04.2021 № 202, видана 06.05.2021, плановий термін щорічноі? плати за другии? рік діі? ліцензіі?, встановлений Законом, – 06.04.2022, встановлении? постановою КМУ № 173, – 04.04.2023, плановии? термін щорічноі? плати за третіи? рік діі? ліцензіі?, встановлении? Законом, – 06.04.2023;
14) ліцензія на гральнии? стіл за рішенням від 29.04.2021 № 203, видана 06.05.2021, плановий термін щорічноі? плати за другии? рік діі? ліцензіі?, встановлений Законом, – 06.04.2022, встановлении? постановою КМУ № 173, – 04.04.2023, плановии? термін щорічноі? плати за третіи? рік діі? ліцензіі?, встановлении? Законом, – 06.04.2023;
15) ліцензія на гральнии? стіл за рішенням від 29.04.2021 № 204, видана 06.05.2021, плановий термін щорічноі? плати за другии? рік діі? ліцензіі?, встановлений Законом, – 06.04.2022, встановлении? постановою КМУ № 173, – 04.04.2023, плановии? термін щорічноі? плати за третіи? рік діі? ліцензіі?, встановлении? Законом, – 06.04.2023;
16) ліцензія на гральнии? стіл за рішенням від 29.04.2021 № 205, видана 06.05.2021, плановий термін щорічноі? плати за другии? рік діі? ліцензіі?, встановлений Законом, – 06.04.2022, встановлении? постановою КМУ № 173, – 04.04.2023, плановии? термін щорічноі? плати за третіи? рік діі? ліцензіі?, встановлении? Законом, – 06.04.2023;
17) ліцензія на гральнии? стіл за рішенням від 29.04.2021 № 206, видана 06.05.2021, плановий термін щорічноі? плати за другии? рік діі? ліцензіі?, встановлений Законом, – 06.04.2022, встановлении? постановою КМУ № 173, – 04.04.2023, плановии? термін щорічноі? плати за третіи? рік діі? ліцензіі?, встановлении? Законом, – 06.04.2023;
18) ліцензіі? на гральні автомати у кількості 50 одиниць за рішенням від 13.05.2021 № 248, видані 14.05.2021, плановии? термін щорічноі? плати за другии? рік діі? ліцензіі?, встановлении? Законом, – 14.04.2022, встановлении? постановою КМУ № 173, – 04.04.2023, плановии? термін щорічноі? плати за третіи? рік діі? ліцензіі?, встановлении? Законом, – 14.04.2023.
За твердженнями позивача та прокурора, організатором азартних ігор – ТОВ «БІЛЛІОНАРЕ КАЗІНО КОМПАНІ» вимог п. 2 постанови КМУ № 173 та ч.ч. 4, 6 ст. 49 Закону не виконано, щорічноі? плати за ліцензіі? не внесено.
Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає наступне. 
Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Загальноприйнято вважати, що преюдиційність (лат. praejudicialis – те, що стосується попереднього судового рішення це можливість прийняття судом як беззаперечними тих обставин (юридичних фактів), що були встановленні іншим судом в іншій справі та містяться у мотивувальній частині рішення, яке набрало законної сили. У такій попередній справі повинні брати участь ті ж самі сторони або їх правонаступники.
Преюдиціальність надає стороні у справі право не доводити повторно обставини (юридичні факти), які вже були встановлені судом. Водночас інша сторона має можливість оскаржувати такі преюдиційні обставини (юридичні факти), надаючи належні та допустимі докази. Суд, у свою чергу, зобов`язаний обґрунтувати причини прийняття або відхилення цих заперечень. Відхиляючи заперечення, суд має чітко пояснити, що обставини (юридичні факти), встановлені іншим судом, мають преюдиційний характер і не є правовою оцінкою, наданою судом певній обставині (юридичному факту). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02 листопада 2022 року у справі № 140/6115/21 та від 08 квітня 2025 року у справі № 802/52/18-а.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 32 постанови від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17 вказала, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.
Преюдиційність безпосередньо пов`язана з презумпцією істинності судового рішення, конституційною нормою про обов`язковість судового рішення (частина друга статті 129 Конституції України), а також такими складовими верховенства права як принцип правової визначеності, легітимних очікувань, процесуальної економії, а також заборони зловживати процесуальними правами.
У пунктах 60, 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ющенко та інші проти України» (заяви №73990/01, №7364/02, №15185/02, №11117/05) констатовано: «… право на справедливий судовий розгляд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції та розтлумачене в контексті принципів верховенства права та юридичної визначеності, містить вимогу непіддання сумніву рішення суду, коли він остаточно вирішив питання (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], №28342/95, пункт 61)»; за відсутності будь-яких ознак того, що в іншому судовому провадженні мали місце якісь вади, Суд вважає, що нове вирішення тих самих питань може звести нанівець закінчене раніше провадження, а це несумісно з принципом юридичної визначеності.
Преюдиційність відрізняється від поняття передсудність, яке означає можливість ініціювати особою вирішення спору в суді лише після отримання судового рішення в іншій, напряму пов`язаній справі, якщо того вимагає процесуальний закон.
Преюдиційність також відрізняється від обов`язковості правових висновків (позицій) Верховного Суду, які мають прецедентних характер та стосуються тлумачення законодавства, що здійснює Суд під час касаційного перегляду справи (відповідно до частин п`ятої та шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права).
На відміну від прецедентного характеру правових висновків (позицій) Верховного Суду, преюдиція зберігається як при зміні законодавства, так і зміні судової практики.
Преюдиціальність дає певний привілей стороні у справі не доказувати знову вже встановлені судом обставини (юридичні факти).
Разом з тим, інша сторона повинна мати можливість заперечувати такі преюдиційні обставини (юридичні факти) з посиланням на належні та допустимі докази, а суд зобов`язаний навести мотиви відхилення або визнання цих заперечень.
Суд, відхиляючи ці заперечення, повинен мотивувати, що існують встановлені іншим судом обставини (юридичні факти) преюдиційного характеру і вони, дійсно, не є «правовою оцінкою, наданою судом певній обставині (юридичному факту)».Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02 листопада 2022 року у справі №140/6115/21.
Як вбачається з матеріалів справи рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 р. у справі №320/14533/24, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2025 р., було встановлено відсутність заборгованості Відповідача зі сплати за ліцензії, що оскаржується Прокурором в даній справі. Судами під час розгляду справи №320/14533/24 досліджено та встановлено, що Відповідачем було направлено до КРАІЛ повідомлення про відкриття грального закладу казино, розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, 2А.
У подальшому, у зв`язку з введення воєнного стану відповідного до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, Відповідач зупинив роботу грального закладу, про що повідомив КРАІЛ 15.03.2022, згідно із встановленою формою, що не заперечується Позивачем.
Листом від 22.03.2022 №12-8/340 КРАІЛ підтвердила отримання зазначеного листа та повідомила, що з розумінням ставиться до ситуації, що склалася на ринку азартних ігор в умовах воєнного стану, та буде опрацьовувати усі можливі варіанти врегулювання проблемних питань щодо підтримки організаторів азартних ігор у складних умовах.
31.03.2023 Відповідачем подано до КРАІЛ заяву №31-03/23, в якій просило анулювати ліцензію на організацію та проведення азартних ігор у гральних закладах казино, у зв`язку з триваючим воєнним станом та відсутністю об`єктивної можливості відновити роботу грального закладу у складних умовах.
Листом від 07.04.2023 №12-8/749 КРАІЛ повідомила Відповідача про неможливість розглянути заяву, у зв`язку з відсутністю кворуму для проведення правомочного засідання Комісії, у зв`язку з чим заява буде розглянута на першому правомочному засіданні. Проте, рішенням КРАІЛ від 08.08.2023 №98 Відповідачу анульовано ліцензію на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор у гральних закладах казино на підставі несплати за ліцензію. Таким чином рішенням КРАІЛ від 08.08.2023 №99 анульовано видані Відповідачу ліцензії на гральні автомати, гральні столи та на гральні столи з кільцем рулетки на підставі «несплати за ліцензію».
Відповідач, не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями в частині підстав їх прийняття, звернувся з позовом до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову у справі №320/14533/24, суд першої інстанції виходив з того, що прийняті КРАІЛ оскаржувані рішення в частині визначення підстав для анулювання ліцензій як несплата чергових платежів є протиправними, оскільки прийняті з порушенням строку їх прийняття, з порушенням установленої процедури, а також таким, що порушують принцип передбачуваності та правової визначеності.
Колегія суддів апеляційної інстанції погодилась з висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Таким чином суд визнав відсутність боргу Відповідача по сплаті за ліцензії. А в подальшому Верховний Суд в постанові від 27.08.2025 р. погодився із висновками судів першої та апеляційної інстанцій.
Суд зауважує, що встановлені та оцінені адміністративними судами докази у справі №320/14533/24 напряму пов`язані з цією справою та мають вирішальний характер для вирішення справи по-суті.
Отже преюдиційні обставини, які встановлені адміністративними судами першої і другої інстанції та підтверджені Верховним Судом в Постанові від 27.08.2025 р. у справі №320/14533/24, прямо стосуються питання відсутності заборгованості Відповідача із внесення плати за ліцензії та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву стабільність судового акта, який вступив в законну силу.
Відповідно до приписів ст. 13 Конституції України рішення судів в Україні є обов`язковими для виконання. Конституція України та інші закони закріплюють обов`язковість судових рішень для всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових осіб, юридичних та фізичних осіб. Невиконання судових рішень тягне за собою юридичну відповідальність. 
Суд, також не погоджується з позицією Прокурора, що його звернення до суду з даним позовом є єдиним та дієвим способом захисту інтересів держави у спірних правовідносинах виходячи з наступного.
Суд зазначає, що в спірних правовідносинах необхідно з`ясувати чи наділена Комісія з регулювання азартних ігор та лотерей (правонаступник - Державне агенство України ПлейСіті) належним обсягом компетенції щоб набути повноваження позивача у цій справі.
Повноваження КРАІЛ у сфері організації та проведення азартних ігор визначено Законом України «Про державне регулювання діяльності щодо організації проведення азартних ігор» та Положенням про Комісію з регулювання азартних ігор та лотерей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 891 (далі - Положення).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2025 №336 «Про ліквідацію Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей» Ліквідовано Комісію з регулювання азартних ігор та лотерей, встановлено що правонаступником майна, прав і обов`язків Комісії, що ліквідується є Державне агентство ПлейСіті. Постанову Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 891 «Про Комісію з регулювання азартних ігор та лотерей» визнано такою, що втратила чинність.
Відповідно до Положення про Державне агентство України ПлейСіті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.05.2025 №505 Державне агентство України ПлейСіті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр міністра України з інновацій, розвитку освіти, науки та технологій - Міністра цифрової трансформації і який реалізує державну політику у сфері організації та проведення азартних ігор та лотерейній сфері.
Пунктом 3 Положеня про Державне агентство України ПлейСіті зокрема пердбачено, що Основними завданнями Агентства ПлейСіті є: 
1) реалізація державної політики у сфері організації та проведення азартних ігор та лотерейній сфері; 
2) здійснення державного нагляду (контролю) за ринком азартних ігор, а також за проведенням лотерей в Україні.
Відповідно до п. 4 Положення про Державне агентство України ПлейСіті Агентство ПлейСіті відповідно до покладених на нього завдань виконує функції органу ліцензування господарської діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор, приймає рішення про залишення заяви про отримання ліцензії без руху або без розгляду, видачу ліцензії або відмову у видачі ліцензії, припинення дії ліцензій, а також здійснює інші повноваження органу ліцензування в межах та порядку, встановлених Законом України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор».
П.п. 8 п. 5. Агентство ПлейСіті з метою організації своєї діяльності забезпечує в установленому порядку самопредставництво Агентства ПлейСіті в судах та інших органах через осіб, уповноважених діяти від його імені, зокрема через посадових осіб юридичної служби апарату Агентства ПлейСіті або інших уповноважених осіб, а також забезпечує представництво інтересів Агентства ПлейСіті в судах та інших органах через представників.
Кабінет Міністрів України розпорядженням від 30.05.2025 №519-р «Про можливість забезпечення здійснення Державним агентством ПлейСіті функцій і повноважень» погодився з пропозицією Міністерства цифрової трансформації щодо можливості забезпечення здійснення Державним агентством ПлейСіті покладених на нього згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 2 травня 2025 р. № 505 «Про затвердження Положення про Державне агентство України ПлейСіті» функцій і повноважень.
Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону Законом України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» (станом на час виникнення спірних відносин) КРАІЛ є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує державне регулювання діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор та лотерей, та утворюється Кабінетом Міністрів України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Діяльність Уповноваженого органу спрямовується i координується Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 передбачено, що КРАІЛ контролює справляння надходжень бюджету платежів за ліцензії у сфері діяльності з організації та проведення азартних ігор та повинна забезпечити відповідно до законодавства здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного бюджету платежів.
Таким чином, відповідно до вказаних положень Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», КРАІЛ наділена повноваженнями щодо правового регулювання господарської діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор, здійсненням контролю за нею, та звернення до суду.
Між тим, у постанові від 11.08.2023 у справі №560/10015/22 Верховний Суд зазначив, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, та які є підставами для звернення прокурора до суду.
Як зазначалося вище, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 806/1000/17, від 19.07.2018 р. у справі № 822/1169/17, від 13.05.2021 р. у справі № 806/1001/17 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі № 826/13768/16, від 26.05.2020 р. у справі № 912/2385/18, від 21.02.2024 р. у справі №580/4578/22, від 14.11.2024 р. у справі №160/14510/22.
Більше того, саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, у цій справі не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання КРАІЛ (правонаступник - Державне агенство України ПлейСіті), яке є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту інтересів держави.
Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п.27).
Також суд звертає увагу, що недостатнє фінансування органу державної влади, відсутність у нього коштів для сплати судового збору не свідчить про наявність виключного випадку, за якого прокурор може представляти інтереси держави, оскільки таким виключним випадком у спірних правовідносинах є нездійснення чи неналежне здійснення захисту інтересів держави відповідним суб`єктом владних повноважень, наданих йому законодавством функцій. Такий правовий висновок міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 20 березня 2025 року у справі №500/8168/23, від 04 травня 2022 року у справі №240/2186/21, від 30 серпня 2022 року у справі №405/5302/20, від 20 березня 2025 року у справі №500/8168/23.
Разом з тим, недотримання КРАІЛ (правонаступник - Державне агенство України ПлейСіті) вимог процесуального кодексу при реалізації права на звернення до суду з адміністративним позовом не може слугувати підставою для звернення Прокурора з адміністративним позовом замість нього, як єдиного та дієвого способу захисту інтересів держави у спірних правовідносинах .Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 279/538/22.
Відповідно до положень частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин суд вважає, що адміністративний позов до задоволення не підлягає.
Оскільки адміністративний позов до задоволення не підлягає, то відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд, -
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 13 лютого 2026 р.