Справа № 603/115/26
Провадження №2/603/129/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Гудкової Ю. Г., 
секретар судового засідання Сандалюк О. В.,
за відсутності учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ковалівський Б. В., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 12.06.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області (актовий запис № 26), посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, вони не проживають разом та не ведуть спільне господарство. З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити, а також стягнути з ОСОБА_2 судові витрати, що складаються з 1331,20 грн сплаченого судового збору та 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 

Позивач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Ковалівський Б. В. у судове засідання не з`явилися, проте представник позивача разом із позовом заявив клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, проте подав на адресу суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, щодо розірвання шлюбу не заперечив. Окрім того, відповідач просить розподілити судовий збір між сторонами у рівних частках, а також зменшити витрати на професійну правничу допомогу, оскільки вважає такі необґрунтованими, завищеними та такими, що не відповідають складності справи.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі – СК України) встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.
Відповідно до п. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.06.2009 року в у Відділі реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області, про що 12.06.2009 року зроблено відповідний актовий запис № 26 (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 12.06.2009 року). 
Зі змісту позовної заяви видно, що у сторін немає спільних неповнолітніх дітей. Між ними погіршилися взаємовідносини, вони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, позивач не має намірів відновлювати стосунки.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Судом на підставі викладених у позовній заяві обставин, які відповідач ОСОБА_2 не заперечив, та поданої письмової заяви відповідача установлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. 
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати. 
Щодо судових витрат позивача суд зазначає таке. 
24.02.2026 року ОСОБА_1 (далі – замовник) та адвокат Ковалівський Б. В. (далі – виконавець) уклали договір про надання юридичної (правничої) допомоги представництва інтересів та ведення справ у суді № 14.
Як видно зі змісту п. 1.1 цього договору виконавець, серед іншого, уповноважується представляти інтереси замовника в судах всіх інстанцій, усіх спеціалізацій, а також у міжнародних судах та юрисдикційних органах.
Відповідно до п. 6.1 договору за послуги, передбачені п. 1.1 цього договору, замовник виплачує виконавцеві винагороду (гонорар), розмір якої та порядок виплати узгоджуються сторонами окремо.
У п. п. 1 - 2 додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої допомоги від 24.02.2026 року його сторони встановили, що розмір вартості наданої виконавцем замовнику професійної правничої допомоги у суді першої інстанції у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з врахуванням вивчення матеріалів справи та значення справи для замовника є фіксованою та становить 5000,00 грн. Вказана вартість включає оплату за складення процесуальних документів, представництво в суді першої інстанції незалежно від фактичної кількості судових засідань, повний юридичний супровід справи та консультації з правових питань.
Як видно зі змісту акта прийому-передачі наданих послуг до додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої допомоги від 24.02.2026, виконавцем понесено наступні прямі витрати, пов`язані з підготовкою до розгляду у суді першої інстанції вказаної цивільної справи: підготовку позовної заяви, подання позовної заяви до суду, вивчення судової практики, надання консультацій з правових питань та моніторинг руху справи.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). 
Відповідно до п. п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
У ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 вказаного Закону порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду також наголосила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. 
Підсумовуючи вищевикладене, керуючись принципами реальності, розумності, співмірності судових витрат, суд погоджується із запереченнями відповідача та, зважаючи на незначну складність цієї справи і наданих адвокатом послуг, приходить висновку про необхідність зменшити розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу до 3000,00 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання відповідачем позову, ОСОБА_1 слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, а іншу частину 50 відсотків судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 141-142, 263, 264, 265, 273, 274, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12.06.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 26. 
Повернути ОСОБА_1 із державного бюджету 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 (шістдесят) коп. судового збору, сплаченого згідно з платіжною інструкцією № ХМА9-2М8В-РХ47-ЗЕХ8 від 27.02.2026 року. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 (шістдесят) коп., сплачений згідно з платіжною інструкцією № ХМА9-2М8В-РХ47-ЗЕХ8 від 27.02.2026 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) грн витрат на професійну правничу допомогу. 

Рішення суду після набрання законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий суддя         Ю. Г. Гудкова