П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/38507/25	

Суддя першої інстанції - Марин П.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Дегтярьової С.В.,
суддів – Крусяна А.В., Яковлєва О.В.,
розглянув в порядку письмового провадження у місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у справі №420/38507/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО-ТЕХ» до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО-ТЕХ» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області 892/15-32-09-04-03 від 05 листопада 2025 року про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО-ТЕХ»;
- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області видати ліцензію Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО-ТЕХ» на право роздрібної торгівлі пальним за адресою місця торгівлі: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Усатове, вул. Вернидуба.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року позовні вимоги задоволено.
Відповідач не погодився із судовим рішенням та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що Головне управління ДПС в Одеській області вважає, що суд першої інстанції не надав належну правову оцінку обставинам справи, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, щодо повноти дослідження обставин справи, та є таким, що підлягає скасуванню.
Вказав, що ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ» не в повному обсязі подало документи разом із заявою про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою Україна, Одеська область, Одеський район, селище Авангард, вул. Ангарська, буд. 18Б, а саме, не надані: сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, щодо всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності, - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку з 1 травня 2011 року; або технічний паспорт та/або інвентаризаційна справа, та/або довідки про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, що видані бюро технічної інвентаризації або фізичною особою - підприємцем, або юридичною особою, у складі якої працюють один або більше виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, що пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність», - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до 30 квітня 2011 року включно, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності.
На переконання апелянта, Головне управління ДПС в Одеській області не має підстав для видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним у зв`язку з відсутністю в поданих документах акту вводу в експлуатацію об`єкта або акту готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єкта в експлуатацію відповідно до законодавства.
Також, апелянт вважає, що представником позивача не дотримано вимоги частин четвертої та п`ятої статті 134 КСУ України, оскільки представник позивача не надав до Головного управління ДПС в Одеській області детальний розрахунок із описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Адвокат не зазначив інформації щодо витраченого часу на супроводження даної судової справи. 
Також в даному випадку у апелянта виникає питання щодо співмірності заявленої суми на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн зі складністю справи, оскільки за аналізом судових рішень, винесених адміністративними судами України по справах за участю державних органів, середня сума відшкодування витрат на правову допомогу по Україні складає від 2270 до 5000 грн, що дає підстави вважати про надмірне перевищення заявлених витрат на правову допомогу.
Відповідач просить суд на підставі ч. ч. 6, 7 статті 134 КАС України зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2025 року – 3028 грн під час вирішення відповідного питання, у разі задоволення судом позовних вимог позивача. 
Крім того, апелянт вважає, що рішення Головного управління ДПС в Одеській області 892/15-32-09-04-03 від 05 листопада 2025 року про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО-ТЕХ» прийнято законно та обґрунтовано. Однак, суд першої інстанції надав перевагу доводам позивача, не прийнявши до уваги доказів відповідача, що призвело до порушення принципів, закріплених у ст. 8 КАС України, щодо рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі. 
Відповідач просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
У своєму відзиві Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО-ТЕХ» зазначило наступне.
Для здійснення господарської діяльності, зокрема, з роздрібної торгівлі пальним, суб`єкт господарювання має отримати ліцензію на здійснення такої діяльності. Вичерпний перелік документів, що подається разом із заявою про отримання ліцензії, визначений статтею 43 Закону. У цьому переліку, крім іншого, визначено сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна. 
Позивач наголошує на тому, що спірна АЗС розміщена на бетонному майданчику, як цілісний заводський виріб, і для його установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема, улаштування фундаменту, що відповідно позбавляє необхідності в отриманні акту вводу в експлуатацію об`єкта, акту готовності об`єкта до експлуатації або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.
При поданні документів для отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним суб`єкт господарювання не зобов`язаний подавати до ліцензійного органу акт вводу в експлуатацію об`єкта, акт готовності об`єкта до експлуатації або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, якщо АЗС розміщено на бетонному майданчику, як цілісний заводський виріб, і для його установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема, улаштування фундаменту. Таким чином, для визначення повноти поданих суб`єктом господарювання документів для отримання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі пальним та, відповідно, наявності підстав для відмови у видачі такої ліцензії з огляду на відсутність документів, що підтверджують прийняття об`єкта в експлуатацію, має встановлення обставини щодо характеристики (виду, типу) АЗС. 
Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 09 серпня 2022 року у справа № 580/2513/21. 
Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладеного у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №823/1850/16 розміщення виконаного цілісним заводським виробом стаціонарного заправника газом не відноситься до будівельних робіт і не потребує отримання дозволу органів державно архітектурно-будівельного контролю.
АЗС, яке знаходиться у власності ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ», установлена на бетонний майданчик, виконана як цілісний заводський виріб, для її установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема, улаштування фундаменту і відповідно АЗС не є нерухомим майном.
Для підтвердження таких обставин на замовлення позивача здійснене експертне дослідження, за результатами якого складений висновок експерта №065/2025 від 02 грудня 2025 року ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.», відповідно до якого «резервуар V=40 м3 наземний одностінний з навісом та майданчиком двосекційний (5+35), зав. №l, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна, та колонка паливороздавальна NOVA-ІКЕД-50/100-0,25-1-A2-02B модель ТРК NOVA 1202.21SB зав. №0886, рік виготовлення 2018, країна виробник Україна, які знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Вернидуба, діл. під №б/н не є нерухомим майном». 
У зв`язку з вищевикладеним, вказана АЗС не є стаціонарним заправним комплексом і тому не виникає обов`язку щодо прийняття її в експлуатацію як закінченого будівництвом об`єкта, оскільки будівельні роботи з її розміщення не здійснювалися, а установка та монтаж проводились без здійснення будівельних робіт і без улаштування фундаменту, що не потребує документів для їх виконання. Як наслідок, після закінчення робіт по установці та монтажу такі АЗС не підлягають прийняттю в експлуатацію в розумінні Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" .
Головним управлінням Держпраці в Одеській області видано: 
- дозвіл Д3-3581/ПД/1-25 від 10 вересня 2025 року на експлуатацію машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки; 
- дозвіл Д3-3582/ПД/1-25 від 10 вересня 2025 року на виконання робіт підвищеної небезпеки, що свідчить про те, що Управління Держпраці в Одеській області фактично дозволило позивачеві експлуатувати автозаправну станцію.
Позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року - без змін.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2026 року відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у справі №420/38507/25.
03 лютого 2026 року матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
05 березня 2026 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Колегія суддів перевірила матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, та дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановив, що ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ» код ЄДРПОУ 43213100 створене та зареєстроване як юридична особа 05 вересня 2019 року.
Основним видом діяльності Товариства за КВЕД є роздрібна торгівля пальним 47.30.
ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ» відповідно до договору оренди землі від 01 липня 2025 року отримало в оренду земельну ділянку за кадастровим номером 121085200:02:001:0347, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, Усатівська сільська рада, с. Усатове, вул. Вернидуба, б/н. 
10 вересня 2025 року Південним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці на підставі заяви керівника вх. № ДЗ-460/ПД-25 від 01 вересня 2025 року, висновку експертизи Товариство з обмеженою відповідальністю «ФМК» від 28 серпня 2025 №38888070-25.03.16 видано ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ» дозвіл на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме:
1. Обладнання, призначеного для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах, зазначеного у додатку 1 до Технічного регламенту обладнання та захисних систем, призначених для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року № 1055, а саме:
- резервуар V=40м3 наземний одностінний з навісом та площадкою двосекційний (5+35) зав. №1, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна;
- колонка паливороздавальна NOVA-1 КЕД-50/100-0,25-1-А-2-02В модель ТРК NOVA 1202.21SB зав. №0886, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна;
- рівнемір магнітострикційний «Navitrack MLS-01 Ex» зав. № 00001355, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна,
- перетворювач магнітний поплавковий ПМП-201, зав. №25838, рік виготовлення 2020, країна-виробник РФ, за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Усатове, вул. Вернидуба, діл. під № б/н.
Також 10 вересня 2025 року Південним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці на підставі заяви керівника вх. № ДЗ-461/ПД-25 від 01 вересня 2025 року, висновку експертизи Товариства з обмеженою відповідальністю «ФМК» від 28 серпня 2025 року № 38888070-25.03.17 видано ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ» дозвіл виконувати роботи підвищеної небезпеки, а саме:
1. На зберігання горючих рідин, маса яких дорівнює або перевищує значення нормативів порогових мас, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 року № 956 "Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки";
2. На газонебезпечні роботи та роботи у вибухопожежонебезпечних та/або пожежонебезпечних зонах, за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Усатове, вул. Вернидуба, діл. під № б/н.
ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ» подало до Головного управління ДПС в Одеській області заяву від 27 жовтня 2025 року на отримання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі пальним.
До заяви про надання ліцензії, позивач надав такі документи:
- договір оренди земельної ділянки від 01 липня 2025 року;
- витяг з Державного реєстру речових прав № 444226636 від 19 вересня 2025 року;
- дозвіл на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки від 10 вересня 2025 року;
- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки від 10 вересня 2025 року;
- технічний паспорт від 10 жовтня 2025 року;
- договір оренди обладнання від 01 вересня 2025 року;
- платіжну інструкцію №30 від 08 жовтня 2025 року.
Рішенням Головного управління ДПС в Одеській області 892/15-32-09-04-03 від 05 листопада 2025 року відмовлено у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним у зв`язку з тим, що ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ» (код за ЄДРПОУ 43213100) не в повному обсязі подало документи разом із заявою про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Одеська область, село Усатове, вул. Вернидуба, а саме:
- не надано сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, щодо всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності, - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку з 1 травня 2011 року;
- не надано технічний паспорт та/або інвентаризаційна справа, та/або довідки про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, що видані бюро технічної інвентаризації або фізичною особою підприємцем, або юридичною особою, у складі якої працюють один або більше виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, що пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність», - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до 30 квітня 2011 року включно, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності.
У дозволі експлуатувати машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки №3-3581/ПІД 1-25 від 10 вересня 2025 року, який є дійсним з 10 вересня 2025 року по 09 вересня 2030 року, зазначено, що ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ», код ЄДРПОУ 43213100, дозволяється експлуатувати машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки: обладнання, призначене для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах, зазначене у додатку 1 до Технічного регламенту обладнання захисних систем, призначених для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року № 1055, а саме: - резервуар V=40м3 наземний одностінний з навісом та площадкою двосекційний (5+35) зав. №1, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна; - колонка паливороздавальна NOVA-1КЕД-50/100-0,25-1-A-2-02B модель ТРК NOVA 1202.21SB зав. №0886, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна; - рівнемір магнітострикційний «Navitrack MLS-01 Eх» зав. № 00001355, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна; - перетворювач магнітний поплавковий ПМП-201, зав. №25838, рік виготовлення 2020, країна-виробник РФ, за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Усатове, вул. Вернидуба, діл. під № б/н.
Відповідно до матеріалів справи, Приватним підприємством «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень ім.Скибінського С.С.» за заявою позивача проведена будівельно-технічна експертиза.
На вирішення будівельно-технічної експертизи ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ» поставлене питання:
- чи являються резервуар = 40 м3, наземний одностінний з навісом та майданчиком двосекційним (5+35), зав. №1, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна, та колонка паливороздавальна NOVA-IKЕД-50/100-0,25-1-А-2-02В модель ТРК NOVA 1202.21SB зав. №0886, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна, які знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Вернидуба, діл. під №б/н, нерухомим майном? 
Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 02 грудня 2025 року №065/2025, об`єкти дослідження знаходяться за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Усатове, вул. Вернидуба, діл. під № б/н. Це резервуар = 40 м3, наземний одностінний з навісом та майданчиком двосекційний (5+35), зав. №1, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна, та колонка паливороздавальна NOVA-1КЕД-50/100-0,25-1-A-2-02В модель ТPK NOVA 1202.21SB зав. №0886, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна.
Експерт у своєму висновку 02 грудня 2025 року №065/2025 вказав: 
"виходячи з проведеного дослідження наданих замовником копій документів, порівнюючи результати візуального огляду з вимогами нормативно-правових та нормативно-технічних актів, враховуючи те, що об`єкти дослідження, а саме: резервуар = 40 м3 наземний одностінний з навісом та майданчиком двосекційний (5+35), зав. №1, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна, та колонка паливороздавальна NOVA-IKEД-50/100-0,25-1-A-2-02В модель ТРК NOVA 1202.21SB зав. №0886, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна, які знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Вернидуба, діл. під №б/н., виконані як єдиний виріб та являються єдиною технологічною системою, а саме: паливозаправним пунктом, який призначений для прийому, зберігання, виміру об`єму і видачі палива (бензин, дизельне паливо); встановлені на бетонний майданчик та не пов`язані із земельною ділянкою; можуть бути переміщені без їх знецінення, без зміни їх призначення та без заподіяння їм шкоди, експерт прийшов до висновку про те, що обстежувані об`єкти, а саме: резервуаp V = 40 м3, наземний одностінний з навісом та майданчиком двосекційний (5+35), зав. №№1, рік виготовления 2018, країна-виробник Україна, та колонка паливороздавальна NOVA-ІКЕД-50/100-0,25-1-A-2-02В модель ТРК NOVA 1202.21SB зав. №0886, рік виготовления 2018, країна-виробник Україна, які знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Вернидуба, діл, під №б/н, не являються нерухомим майном.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регламентовані Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» 18 червня 2024 року №3817-IX (далі – Закон №3817-ІХ).
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №3817-ІХ:
ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності (п.40);
роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшої реалізації або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з місць роздрібної торгівлі пальним через паливороздавальні колонки, газороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, а також реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів, а також заправлення з бункерувальника у водному просторі морських та річкових суден (п.77);
надання ліцензії - надання суб`єкту господарювання права на провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про надання ліцензії на право провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності та внесення органом ліцензування відомостей про надану ліцензію до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, а в передбачених цим Законом випадках - також шляхом набуття такого права автоматично (п.53).
Одним з видів ліцензії згідно з п.2 ст.41 Закону №3817-ІХ є ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним.
Відповідно до ч.1 ст.45 Закону №3817-ІХ, підставою відмови у видачі ліцензії є, зокрема, неподання або подання не в повному обсязі разом із заявою про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності копій документів, визначених цим Законом (пп.5).
Пунктом 5 ст.43 Закону №3817-ІХ визначений перелік документів, які додатково додаються до заяви про отримання ліцензії на право виробництва, оптової торгівлі, роздрібної торгівлі пальним, на право зберігання пального.
Так, за приписаним п.5 ст.43 Закону №3817-ІХ, до заяви про отримання ліцензії на право виробництва, оптової торгівлі, роздрібної торгівлі пальним, на право зберігання пального додатково додаються копії:
1) документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки (у разі відсутності кадастрового номера земельної ділянки у зазначених документах надається витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку), на якій розташовано об`єкт виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального (крім зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки), чинних на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію (зазначені документи не подаються у разі розміщення об`єкта нерухомого майна на території порту, за умови подання документів, що підтверджують право користування портовою інфраструктурою).
Для бункерувальника подаються копії документів, що засвідчують право його власника або користувача на розміщення такого бункерувальника в акваторії водойми згідно із законодавством України (договір оренди/суборенди причальної стінки чи стоянки в порту або інші документи, що засвідчують право власника або користувача бункерувальника на розміщення бункерувальника в акваторії водойми);
2) сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, щодо всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності, - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку з 1 травня 2011 року;
технічного паспорта та/або інвентаризаційної справи, та/або довідки про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, що видані бюро технічної інвентаризації або фізичною особою - підприємцем, або юридичною особою, у складі якої працюють один або більше виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, що пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність», - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до 30 квітня 2011 року включно, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності.
Підтвердженням введення в експлуатацію об`єктів нерухомого майна, призначених для приймання, зберігання та роздрібної торгівлі пальним, право приватної власності на які виникло у порядку, визначеному законами України «Про приватизацію державного майна» та «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», є реєстрація права власності у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
У разі якщо документи, зазначені у пунктах 1 і 2 цієї частини, видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта нерухомого майна;
3) свідоцтва про право власності та/або користування на судно, свідоцтва про придатність судна до плавання або класифікаційного свідоцтва на судно, або акта огляду судна, що видані у встановленому законом порядку, - для бункерувальника;
4) технологічного регламенту, що містить інформацію про всі об`єкти та технологічне обладнання у місці виробництва, необхідні для забезпечення здійснення виробництва та зберігання пального, - для ліцензії на право виробництва пального;
5) технічних умов на виробництво пального визначеної якості, що має відповідати вимогам технічних регламентів та національним стандартам з якості пального, - для ліцензії на право виробництва пального;
6) дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки або декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці;
7) документа, що підтверджує акредитацію випробувальної лабораторії з визначення показників якості пального, виданого уповноваженим органом, або договору з акредитованою відповідно до законодавства лабораторією (у разі відсутності власної акредитованої лабораторії) - для ліцензії на право виробництва пального;
8) документа/документів, що засвідчують право власності або право користування спеціалізованими транспортними засобами для перевезення балонів із скрапленим вуглеводневим газом, з яких здійснюватиметься роздрібна торгівля скрапленим вуглеводневим газом у балонах для побутових потреб населення та інших споживачів, - для ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (скрапленим вуглеводневим газом у балонах для побутових потреб населення та інших споживачів) із спеціалізованих транспортних засобів для перевезення балонів із скрапленим вуглеводневим газом.
Відповідно до пункту 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 р. № 750) (далі - Порядок №461 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).
Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката.
Згідно статті 2 Закону України "Про технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна" технічний паспорт - документ, що складається на основі матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна і містить основні відомості про нього (місцезнаходження, склад, технічні характеристики, план та опис об`єкту, наявність самочинного будівництва, перепланування тощо).
Інвентаризаційна справа - сукупність матеріалів технічної інвентаризації, що характеризують об`єкт нерухомого майна (плани, описи, техпаспорт).
Довідки про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна - це документ, який підтверджує ключові технічні характеристики об`єкта нерухомого майна. Довідка включає інформацію про площу, об`єм, висоту приміщень, матеріали конструкцій, рік побудови та інші параметри.
Відповідно до ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування і забудова територій», модульна автозаправна станція - автозаправна станція з наземним розташуванням резервуарів для зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розосередженим розташуванням ПРК та резервуара зберігання палива.
За таблицею 10.9 під назвою «Класифікація АЗС за їх категорією» є 4 типи АЗС за їх технологічним рішенням, а саме залежно від розміщення резервуара відносно ПРК, визначення яких наведено в розділі 3 «Терміни і визначення»:
традиційна АЗС - АЗС з підземним розташуванням резервуарів зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розосередженим розташуванням резервуарів і паливно-роздавальних колонок (ПРК) (п. 3.65);
блочна АЗС - АЗС з підземним розташуванням резервуарів зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розміщенням ПРК над резервуаром та виконана як цілісний заводський виріб (п. 3.9);
модульна АЗС - АЗС з наземним розташуванням резервуарів для зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розосередженим розташуванням ПРК та резервуара зберігання палива (п. 3.40);
контейнерна АЗС - установка для відпуску нафтопродуктів, яка складається з резервуара і ПРК, зблокованих в єдиному контейнері (п. 3.34).
Вказаний розділ містить також наступні терміни:
- багатопаливна АЗС – АЗС, технологічне обладнання якої призначено для заправлення автотранспорту моторним паливом двох або трьох видів, серед яких дозволяється рідке моторне паливо (бензин / дизельне паливо) (п. 3.6); 
- паливозаправний пункт - АЗС, яка розташована на території підприємства і призначена для заправлення автотранспорту, який належить підприємству (п. 3.42);
- пересувна АЗС - комплексна установка технологічного обладнання, змонтованого на автомобільному шасі або причепі, для транспортування та відпуску нафтопродуктів (п. 3.44).
В таблиці 10.9 ДБН Б.2.2-12:2019 зазначено, що заправки з роздільним (модульним) наземним резервуаром ємністю до 80 м куб., включно (наземне розташування) відносяться до типу В (середніх АЗС).
У постанові від 09 серпня 2022 року у справі №580/2513/21 Верховний Суд зазначив, що установлення на бетонний майданчик АЗС, які виконані як цілісний заводський виріб і для їх установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема улаштування фундаменту, не є будівництвом, а тому при розміщені такої АЗС не виникає обов`язку щодо прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва. Такий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі №640/19955/19. Отже, для отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним суб`єкт господарювання зобов`язаний подати до ліцензійного органу акт вводу в експлуатацію об`єкта, акт готовності об`єкта до експлуатації або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта щодо виконаного цілісним заводським виробом стаціонарного АЗС, проте такий обов`язок не виникає, якщо АЗС розміщено на бетонному майданчику як цілісний заводський виріб і для його установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема улаштування фундаменту.
У постанові Верховного Суду від 23 серпня 2023 року у справі №640/27953/21 зазначено, що позивач по справі надав достатньо документів для підтвердження ідентифікації паливозаправного пункту, в складі якого є паливороздавальна колонка та резервуар для зберігання пального, як обладнання та ємності, що експлуатуються згідно з технічними паспортами заводу виробника. Зазначений паливозаправний пункт виготовлений у заводських умовах відповідно до вимог технічних умов і технічною документацією погодженою і затвердженою у встановленому законом порядку. Паливозаправний пункт є автозаправною станцією з наземним розташуванням, до складу якого входять резервуар зберігання палива, технологічне обладнання і паливороздавальна колонка, виконана як єдиний виріб, і оскільки встановлення паливозаправного пункту не є будівництвом, у позивача не виникло обов`язку, зокрема щодо прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва.
Колегія суддів дослідила матеріали справи, доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає необхідним зазначити наступне. 
Суд першої інстанції встановив, що об`єкт позивача фактично відповідає визначенню модульної автозаправної станції, не є стаціонарним об`єктом капітального будівництва та нерухомим майном. Його технічні характеристики підтверджують можливість експлуатації без обов`язкових документів про прийняття їх в експлуатацію, оскільки така АЗС є рухомим майном, яке не підлягає введенню в експлуатацію у відповідності до вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". АЗС позивача являє собою змонтований заводський виріб, виготовлений відповідно до технічних умов та технічною документацією, що погоджена і затверджена в установленому порядку, і не відноситься до об`єкту будівництва у розумінні містобудівного законодавства, у зв`язку з чим не потребує дозволу чи погодження від архітектурно-будівельної інспекції. Оскільки конструкції АЗС змонтовані на 2 плитах, без будь-якого заглиблення та без улаштування котловану, розміщення АЗС не може вважатися виконанням будівельних робіт, відповідно, не потребує введення в експлуатацію.
Такі факти підтверджуються документальними доказами, що містять матеріали справи.
Колегією суддів встановлено, що в залежності від різновидності АЗС суб`єкт господарювання до заяви про отримання ліцензії додатково подає лише ті копії документів, що стосуються як виду ліцензії, яку він просить видати, так і виду та типу самої АЗС, що в об`єктивній дійсності усуває обов`язок заявника подавати весь перелік документів, визначений п.5 ст.43 Закону №3817-ІХ.
Відповідач відмовив у видачі ліцензії стверджуючи про наявність обов`язку надати документи введення в експлуатацію закінченого будівництвом нерухомого майна (модульної АЗС) та матеріалів технічної інвентаризації, вважаючи АЗС позивача нерухомим майном.
Рішенням від 10.12.2015 №88 Науково-технічної ради Міністерства розвитку громад та територій України схвалено методичний посібник "Деякі особливості визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва" (далі - методичні рекомендації), у вступі до якого зазначено, що "Директивою Ради Європейського Союзу 89/106/ЄЕС, прийнятою у 1988 році, країнам, що входять до складу Євросоюзу, було запропоновано новий підхід до питань технічного регулювання будівельної діяльності. З прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 №1764 "Про затвердження Технічного регламенту будівельних виробів, будівель і споруд" Україна зробила перший практичний крок на шляху приєднання до європейських принципів технічного регулювання. У першу чергу це стосувалося забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ. Наразі в Україні поряд з національною функціонує європейська гілка нормативної бази, основою якої є запровадження розрахунку будівельних конструкцій за Єврокодами".
У главі 2.6 Методичних рекомендацій зазначено, що "контейнерні АЗС, виготовлені як цілісний заводський виріб відповідно до затверджених у встановленому порядку технічних умов з обов`язковим забезпеченням системами блискавкозахисту, очищення стоків тощо та розміщені на ділянці, забезпеченій інженерною інфраструктурою, що дає можливість підключення та функціонування АЗС без виконання будівельних робіт, не є об`єктом будівництва. Водночас контейнерні АЗС не можуть бути віднесені до тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, оскільки вони є об`єктами підвищеної небезпеки та екологічно небезпечними об`єктами. Контейнерні АЗС - установка для відпуску нафтопродуктів, яка складається з резервуара і паливороздавальної колонки, зблокованих в єдиному контейнері".
Верховний Суд у постанові від 23 серпня 2023 у справі № 640/27953/21 зазначив, що установлення на бетонний майданчик АЗС, які виконані як цілісний заводський виріб і для їх установлення не передбачено виконання будь-яких будівельних робіт, зокрема, улаштування фундаменту, не є будівництвом, а тому при розміщенні такої АЗС не виникає обов`язку щодо прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва.
Іншими словами, розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, а саме контейнерної або модульної АЗС, не підлягає прийняттю в експлуатацію. Відповідно, на цю контейнерну/модульну АЗС не видаються документи, які підтверджують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта відповідно до ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Дану позицію містить постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року у справі № 560/656/25.
Колегією встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції та в своїй апеляційній скарзі податковий орган не навів своїх аргументів в обґрунтування позиції про те, що модульна АЗС є нерухомим майном. Не надав пояснень та не послався на норми чинного законодавства, тобто свої твердження не пояснив. Позиції Верховного Суду, викладеної, в постанові від 09 серпня 2022 року у справі №580/2513/21 та постанові Верховного Суду від 23 серпня 2023 року у справі №640/27953/21 не спростував, що свідчить про необґрунтованість апеляційної скарги.
Згідно абзацу 2 ч.5 ст.45 Закону №3817-ІХ у разі судового оскарження рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про відмову у наданні ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності відомості про надані ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності вносяться посадовою особою відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або посадовою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику (у разі якщо ліцензія видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику), до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня за днем отримання таким територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, рішення суду, що набрало законної сили та прийняте на користь заявника.
Орган ліцензування у день внесення відомостей про надані ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального за результатами адміністративного або судового оскарження направляє ліцензіату витяг з відповідного реєстру в електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.
Оскільки підставою для відмови у видачі ліцензії став лише висновок податкового органу про належність модульної АЗС до нерухомого майна та, як наслідок, неподання суб`єктом господарювання документів введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та матеріалів технічної інвентаризації, зважаючи на відсутність в Законі №3817-ІХ механізму опрацювання вже поданих документів після скасування рішення про відмову у видачі ліцензії та наявність механізму внесення відомостей про вже надані ліцензії до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального за результатами судового оскарження, колегія суддів вважає належним обраний судом першої інстанції спосіб відновлення порушеного права позивача.
Що стосується аргументів апеляційної скарги щодо неспівмірності судових витрат в сумі 10000,00 грн на правничу допомогу, суд не приймає їх до уваги, оскільки оскаржуваним рішенням суду першої інстанції не вирішувалось питання стягнення цих витрат.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для задоволення адміністративного позову. 
Суд першої інстанції повно та всебічно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку зібраним доказам та правильно визначив правову природу спірних правовідносин, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни рішення суду.
За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись статтями 2, 5, 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню. 
Повний текст судового рішення складений 12 березня 2026 року.

Суддя доповідач С.В. Дегтярьова

Судді А.В. Крусян

О.В. Яковлєв