Дата документу 10.04.2026 
Справа № 334/1342/26
Провадження № 1-кп/334/467/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2026 року м. Запоріжжя
Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі 
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має середню освіту, тимчасово не працює, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, 
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, 
установив:
постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2025 ЄУН № 337/1234/25, провадження № 3/337/391/2025, яка набрала законної сили 15.05.2025, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні 28.02.2025 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Проте, ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, та будучи обізнаним про позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, вчинив дії щодо умисного невиконання постанови.
14.10.2025 близько 13 годині 31 хвилини, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, та будучи обізнаним про позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати та усвідомлюючи настання наслідків у вигляді кримінальної відповідальності в противному випадку, умисно ігноруючи її вимоги, перебуваючи в районі будинку №15 по пр. Інженера Преображенського в місті Запоріжжя, здійснював керування транспортним засобом «Ford Transit 300», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений працівниками Управління патрульної поліції у Запорізької області та відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2025 ЄУН №337/5707/25, провадження №3/337/1609/25, яка набрала законної сили 03.12.2025, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн. (тридцять чотири гри. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Окрім того, 31.10.2025 близько 11 години 19 хвилин, ОСОБА_4 достовірно знаючи про наявність постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2025 ЄУН №337/1234/25 та будучи обізнаним про позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати та усвідомлюючи настання наслідків у вигляді кримінальної відповідальності в противному випадку, умисно ігноруючи її вимоги, перебуваючи в районі будинку №1-А по вул. Незламна в м. Запоріжжя здійснював керування транспортним засобом «ГАЗ 33021», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого згідно ст. 35 Закону України «Про Національну, поліцію» був зупинений працівниками Управління патрульної поліції у Запорізької області та відносно нього був складений протокол про адміністративні правопорушення, передбачені за ч. 5 ст.126, ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Постановою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2025 ЄУН №334/9433/25, провадження №3/334/3127/25, яка набрала законної сили 30.11.2025, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 грн. (сорок тисяч вісімсот грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 7 (сім) років та без конфіскації транспортного засобу.
В подальшому, 12.01.2026 близько 12 години 44 хвилини, ОСОБА_4 достовірно знаючи про наявність постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2025 ЄУН № 337/1234/25, будучи обізнаним про позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, при цьому усвідомлюючи настання наслідків у вигляді кримінальної відповідальності, однак навпроти умисно ігноруючи її вимоги, перебуваючи в районі будинку №14-А по вул. Рельєфна в м. Запоріжжя, здійснював керування транспортним засобом «ГАЗ 3 3 021», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений працівниками Управління патрульної поліції у Запорізької області та відносно нього був складений протокол про адміністративні правопорушення, передбачені за ч. 5 ст.126, ч. З ст. 130 КУпАП.
Враховуючи викладене, будучи обізнаним про наявність судових рішень, які набрали законної сили, а саме: постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2025 ЄУН № 337/1234/25, провадження № 3/337/391/2025, Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 21.11.2025 ЄУН №334/9433/25, провадження №3/334/3127/25 та Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2025 ЄУН №337/5707/25, провадження №3/337/1609/25 ОСОБА_4 умисно їх не виконував продовжуючи керувати транспортним засобом 12.01.2026, тим самим своїми діями вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, яке кваліфікується як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що його рішення є добровільним, наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченої, потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі обвинуваченим своєї вини у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують його особу, в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом визнається щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Згідно із приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
ОСОБА_4 неодружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, офіційно непрацевлаштований, отримує пенсію, яка призначена йому внаслідок бойового поранення, раніше несудимий, не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах, свою вину в вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, в скоєному щиросердно розкаявся.
З зазначених вище обставин, суд прийшов до висновку, що призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі явно не буде відповідати вимогам справедливості та меті покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 КК України штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.
Згідно з ч. 2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
Ураховуючи наявність в обвинуваченого офіційного джерела постійного доходу, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у вигляді штрафу в межах санкції статті.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України. 
Керуючись ст. 368-371, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.
Роз`яснити засудженому, що відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КВК України у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.
Речові докази: відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, які записані на носій інформації microCD – залишити в матеріалах кримінального провадження;
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Дніпровський районний суд м. Запоріжжя. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1