Справа № 333/2000/26
 
3/333/993/26

П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
«26» березня 2026 року м. Запоріжжя
Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Ковальова Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст. 164 КУпАП,
В С Т А Н О В И Л А:
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 17.02.2026 року ОСОБА_1 не зареєстрований, як фізична особа-підприємець. За результатами отриманої податкової інформації відповідно до п.74.3 ст. 74 Податкового кодексу України, встановлено, що ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) провадив господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкт господарювання, а саме з метою отримання прибутку та згідно отриманої податкової інформації (лист ДПС України від 08.01.2026 № 448/7/99-00-24-04-01-07 (вх.ГУ ДПС у Запорізькій області № 82/8 від 08.01.2026) (додатки) із даними з Системи обліку реєстраторів розрахункових операцій) в період з 01.07.2025 по 30.11.2025 року з використанням послуг (сервісів) ТОВ «Нова Пей» в частині операцій з приймання коштів, а саме отримано 12 грошових переказів на загальну суму 91572,0 грн, що вказує на систематичне здійснення господарської діяльності та порушення п.2 ст. 50 Цивільного кодексу України, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.
26.03.2026 року на адресу суду від захисника ОСОБА_1 –адвоката Никоненка О.О. надійшли письмові пояснення, в яких вказано таке. ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності, а справа про адміністративне правопорушення щодо нього закриттю, зважаючи на те, що Податковим органом порушено статтю 254 КУпАП - протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Строки складання протоколу порушено. Строк притягнення до відповідальності, встановлений статтею 38 КУпАП сплив – вочевидь, що з моменту здійснення платежів спливло більше, як три місяці. Вказане не є триваючим правопорушенням. Якщо податковий орган вважає операції незаконними, то якщо особа здійснить державну реєстрацію в якості суб`єкта підприємницької діяльності, це не зробить ці операції законними. Крім того, якщо особа не планує здійснювати таку діяльність в подальшому, нащо їй реєструватися? Тобто, мабуть податковий орган вважає, що може притягти особу за такі дії і через десять років? Тому, якщо вважати ці операції незаконними, то строки слід рахувати з моменту останнього платежу. Тому це не є триваючим «порушенням». Так, ОСОБА_2 10.03.2025 року придбав автомобіль «Мицубиси Лансер» після ДТП. Сподівався його відновити. Але, з`ясувалося, що відновити його неможливо. Тому, аби не втратити витрачені вже кошти, він продав його по запасних частинах. На сумму, близьку до 80 000 грн. За це дійсно отримав кошти. Перед тим, автомобіль було знято з обліку в зв`язку з вибраковкою. Це був один автомобіль. Жодних інших автомобілів чи запчастин від інших автомобілей ОСОБА_3 не продавав. Вочевидь, це не є господарською (підприємницькою) діяльністю і реєструватися для цього в якості ФОП не потрібно. Інші гроші – це за продаж особистого майна. Крім цього, слід вказати, що стаття 164 передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.Податковий орган в протоколі посилається на порушення моїм підзахисним частини 2 статті 50 Цивільного кодексу України.Але в ній йдеться не про господарську діяльність, а про підприємницьку діяльність. Господарська діяльність і підприємницька діяльність не одне й те саме. Господарська діяльність може бути будь яка, підприємницька – тільки направленою на отримання прибутку. Отже, якщо вважати застосування статті 50 Цивільного кодексу України в якості підстави правомірним, то податковий орган повинен довести що в результаті операцій було отримано прибуток. Жодних доказів не надано. Отже, в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого статтею 164 ч. 1 КУпАП. Просив провадження закрити та розглянути справу за їх відсутності.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.
Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Відповідно до ч.2 ст.50 ЦК України, фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч.1 ст.3 ГК України (який діяв на час події щодо якої зазначено у протоколі і втратив чинності 28.08.2025 року) під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Згідно з ч.2 ст.3 ГК України(який діяв на час події щодо якої зазначено у протоколі і втратив чинності 28.08.2025 року), господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).
Відповідно до ст.42 ГК України(який діяв на час події щодо якої зазначено у протоколі і втратив чинності 28.08.2025 року), підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 проводив саме господарську (підприємницьку) діяльність, а також, що існують інкриміновані йому 12 грошових переказів на загальну суму 91572,0 грн.
Єдиним доказом вчинення зазначеного правопорушення ОСОБА_1 зазначено лише наявність податкової інформації, отриманої листом ДПС України від 08.01.2026 року, яким центральний орган податкової служби лише направив зазначену інформацію «для проведення аналізу та у разі встановлення фактів порушень вимог законодавства залучення громадян до державної реєстрації та оподаткування отриманих доходів, а також для використання під час вжиття заходів податкового контролю». При цьому, в даному листі жодним чином не згадується гр. ОСОБА_1 та/чи його діяльність по отриманню доходів від здійснення господарської діяльності та саме яка ж господарська діяльність нею здійснювалась (якщо це мало місце).
Натомість, посадові особи, які склали протокол, додали до нього роздруківку таблички з інформацією з системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій з отриманням коштів, що створюватися ТОВ «Нова Пей» в період з 01.07.2025 по 30.11.2025, із зазначенням: РНОКПП – НОМЕР_1 , Прізвища – ОСОБА_1 , кількості переказів – 12, та суми переказів – 91572,0 грн.
При цьому жодної розшифровки хто саме та за що саме перераховував кошти на ім`я ОСОБА_1 дана інформація не відображає, як і не відображає інформацію хто саме виготовив дану табличку, з яким оригіналом вона «згідна» та «копією» чого вона являється.
Також в протоколі посадовими особами зазначено, що оскільки ОСОБА_1 не зареєстрований ФОП, то він здійснював свою діяльність за адресою реєстрації свого місця проживання: АДРЕСА_1 . При цьому, знову ж таки, не зазначено, що це за діяльність, в чому ця діяльність полягає: виготовлення речей/товару, продаж чи перепродаж товарів широкого вжитку, надання послуг, виконання якихось робіт, чи це щось інше.
Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, є документом, яким особа, що уповноважена на його складання, фіксує обставини правопорушення, а тому обставини викладені в ньому повинні бути підтверджені іншими доказами.
У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Зокрема, в рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.
У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.
Згідно ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Із урахуванням викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до переконання, що у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які підтверджують факт здійснення факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене та те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що вона займалася господарською діяльністю, а тому справу необхідно закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.247 ч.1 п.1, 164 ч.1, 221, 283, 284 КпАП України, суд, –

постановила:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.164 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя впродовж 10 днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ: Ю.В. Ковальова