ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№640/387/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в місті Києві про скасування податкових повідомлень – рішень та стягнення сплачених грошових зобов`язань, 
ВСТАНОВИВ: 
до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_1 , позивач) із адміністративним позовом до Головного управління Державної Податкової служби в місті Києві (далі – ГУ ДПС в м. Києві, відповідач), в якому просить:
- податкове повідомлення-рішення № 0012714202 від 09.10.2017, прийняте Головним управлінням ДФС у м. Києві, скасувати як таке, що суперечить чинному законодавству України;
- податкове повідомлення-рішення № 0012724202 від 09.10.2017, прийняте Головним управлінням ДФС у м. Києві, скасувати як таке, що суперечить чинному законодавству України;
- податкове повідомлення-рішення № 0001251318 від 30.08.2019, прийняте Головним управлінням ДФС у м. Києві, скасувати як таке, що суперечить чинному законодавству України;
- податкове повідомлення-рішення № 0001261318 від 30.08.2019, прийняте Головним управлінням ДФС у м. Києві, скасувати як таке, що суперечить чинному законодавству України. 
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що податковими повідомленням-рішенням №0012704202 від 09.10.2017 було нараховано штраф за неподання звітності у розмірі 170,00 грн., податковим повідомленням-рішенням №0012714202 від 09.10.2017 нараховано ПДФО та штрафні санкції на суму 32882,76 грн, а також, на думку позивача, військовий збір нараховано податковим повідомленням-рішенням №0012724202 від 09.10.2017. Позивач не згодний з винесеними відповідачем вищевказаними податковими повідомленнями – рішеннями, вважає їх незаконними та такими, що підлягають скасуванню. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2020 визначено головуючого суддю В.В. Амельохіна.
Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.01.2020 відкрито провадження у справі.
04.02.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позовні вимоги заперечив, зазначивши, що позивачем не включено до загального річного оподатковуваного доходу за 2015 рік доходи, отримані у вигляді додаткового блага, у сумі 134576,06 грн, які підлягають відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи, а також не сплачено податок на доходи фізичних осіб з таких доходів, чим порушено вимоги п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 Податкового кодексу України. 
На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-ІХ супровідним листом від 27.09.2023 №03-19/27646/23 справу № 640/387/20 передано Київському окружному адміністративному суду.
Відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 справу № 640/387/20 передано Львівському окружному адміністративному суду.
30.01.2025 адміністративна справа № 640/387/20 надійшла до Львівського окружного адміністративного суду (вх. №7441).
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Потабенко В.А.
Ухвалою суду від 03.02.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/387/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС в м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень та стягнення сплачених грошових зобов`язань. 
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку позов задовольнити повністю, з огляду на наступне. 
На підставі п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ зі змінами та доповненнями (далі – ПК України) та відповідно до наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки від 21.08.2017 № 8188 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого як додаткове благо доходу у вигляді суми основного боргу, прощеного (анульованого) кредитором ПАТ «Укрсоцбанк» (ЄДРПОУ 00039019), за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.
За результатами перевірки складено акт від 26.09.2017 №1656/26-15-42-02- 12/2746415304. 
В ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем п. 179.1 ст.179 розділу IV ПК України з урахуванням п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України - позивачем не подано до ДПІ в Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи з відповідними додатками за 2015 рік; п. п. «а» п. 176.1 п.176, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 ПК України – позивачем не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу; п. п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 з урахуванням вимог п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України – позивачем не задекларовано річний оподатковуваний дохід за 2015 рік у сумі 134576,04 грн., та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 26306,21 грн.; п.п. 1.2, п. п. 1.3 п. 16 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України – позивачем не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір за 2015 рік у сумі 2018,64 грн.
Позивач подала заперечення на акт від 26.09.2017 №1656/26-15-42-02-12/2746415304 документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого як додаткове благо доходу у вигляді суми основного боргу, прощеного (анульованого) кредитором ПАТ «Укрсоцбанк» (ЄДРПОУ 00039019), за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 
Листом від 11.10.2017 № 15393/Б/26-15-42-02-19 КУ ДФС у м. Києві залишило висновки акту від 26.09.2017 №1656/26-15-42-02-12/2746415304 без змін, а заперечення – без задоволення.
На підставі акту від 26.09.2017 №1656/26-15-42-02-12/2746415304 винесено податкові повідомлення-рішення від 09.10.2017:
- № 0012704202 на загальну суму 170 грн. штрафних (фінансових) санкцій;
- № 0012714202 з податку на доходи фізичних осіб на суму 32882,76 грн., в тому числі основне зобов`язання - 26306,21 грн., штрафна (фінансова) санкція - 6576,55 грн.;
- № 0012724202 з військового збору на суму 2523,30 грн., в тому числі основне зобов`язання - 2018,64 грн., штрафна (фінансова) санкція – 504,66 грн.
Як видно з матеріалів справи, позивачем було сплачено узгоджений податковий борг з доходів фізичних осіб та військового збору 18.06.2019. 
В подальшому, податковим органом на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 розділу 1 ПК України, у порядку ст. 76 розділу ІІ Кодексу та вимог ст. 176 Кодексу ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування згідно податкових повідомлень - рішень № 0012714202, № 0012704202, № 0012724202 від 09.10.2017, за наслідками якої складено та направлено акт «Про результати камеральної перевірки своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» № 162/26-15-13-18-24 від 23.07.2019.
Актом встановлено порушення ОСОБА_1 п. 57.3 ст. 57 ПК України, відповідно до якого у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. 
Зазначений акт було отримано ОСОБА_1 08.08.2019. Заперечення до акту камеральної перевірки не подавалось.
На підставі акта № 162/26-15-13-18-24 від 23.07.2019 контролюючим органом було прийнято податкові повідомлення-рішення від 30.08.2019:
- № 0001251318, яким до ОСОБА_1 було застосовано штраф у розмірі 20% в сумі 6610,55 грн. за затримку на 574 календарних дні грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування; 
- № 0001261318, яким до ОСОБА_1 було застосовано штраф у розмірі 20% в сумі 504,66 грн. за затримку на 574 календарних дні грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.
Зазначені податкові повідомлення-рішення були вручені з відміткою поштового відділення «вручено особисто» 06.09.2019.
Позивач не погоджується з податковими повідомленнями–рішеннями від 09.10.2017 № 0012714202 та № 0012724202, від 30.08.2019 № 0001251318 та № 0001261318, тому звернулася до суду із даним позовом. 
При вирішенні спору суд керувався таким.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані ПК України.
Згідно з п. 162.1 ст. 162 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
Відповідно до п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Відповідно до п. 179.1 ст. 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом (п. 179.7 ст. 179 ПК України).
Підпунктом 164.1 ст. 164 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом (п.п. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України).
За змістом п.п. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.
В свою чергу, згідно з п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага – це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Відповідно до п.п. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.
Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.
Відповідно до п.п. 83.1.2 п. 83.1 ст. 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є, крім іншого, податкова інформація.
Судом встановлено, що податковим органом отримано лист ПАТ «Укрсоцбанк» (ЄДРПОУ 00039019) від 20.12.2016№ 11.1-186/79-1661 про отриманий ОСОБА_1 дохід як додаткове благо у вигляді суми основного боргу, прощеного (анульованого) кредитором.
Так, ПАТ «Укрсоцбанк» (ЄДРПОУ 00039019) відповідно до вимог п. п. «б» п. 176.2 ст. 176 Кодексу та дотримуючись порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, подав до контролюючого органу податковий розрахунок за формою 1-ДФ за IV квартал 2015 року, в якому відображено нарахований дохід у вигляді анулювання (прощення) боргу за ознакою доходу - 126 (дохід, отриманий як додаткове благо) у сумі 134576,06 грн. 
Крім того, банк повідомив про виплату доходу ОСОБА_1 та надав копію договору про внесення змін та доповнень від 21.10.2015 № 1 та копію повідомлення про прощення (анулювання) боргу від 21.10.2015 №1, в якому повідомлено фізичну особу ОСОБА_1 особисто під підпис про прощення заборгованості за кредитним договором № 10-29/2975 від 07.02.2007 у загальній сумі 134576,06 грн., в тому числі за основною сумою кредиту – 134576,06 грн., за процентами - 0,00 грн., за штрафами та пенею - 0,00 грн.
При цьому, у заяві на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням зазначено що перерахунок суми анульованої заборгованості в національну валюту з метою декларування та сплати податку буде здійснено ОСОБА_1 самостійно за офіційним курсом Національного банку України станом на 00 годин на визначену дату анулювання заборгованості. Дата заповнення заяви – 21.10.2015.
Позивач був проінформований про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки копією повідомлення про проведення перевірки ГУ ДФС у м. Києві від 21.08.2017 № 11784/Б/26-15-13-09-17 та отримав копіє наказу ГУ ДФС у м. Києві від 21.08.2017 №8188 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмовим повідомленням від 30.11.2016 № 9154/5/26-53-13-04-12, які направлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою платника податків, та отримані позивачем.
Відповідно довідника ознак доходів, наведених у додатку до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і утриманого з них податку (форма 1ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, під ознакою доходу « 126» відображається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.
Згідно з відомостями ЦБД ДРФО ДФС України в період з 01.01.2015 по 31.12.2015 платник податків - фізична особа ОСОБА_1 отримала доходи у загальній сумі 134576,04 грн. за ознакою доходу « 126».
Згідно п. п. «д» п. п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (в редакції, що діяла в 2015 році) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, зокрема у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.
Відповідно до п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.
Відповідно до п. 179.1 ст.179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до п. п. «а» п. 176.1 п.176 ПК України платники податку зобов`язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.
Податкові декларації платників податків подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним (п. п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Кодексу).
На лист ГУ ДФС у м. Києві від 30.11.2016 № 9154/5/26-53-13-04-12 про необхідність подання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік та декларування доходу, отриманого як додаткове благо, позивачем відповіді не надано.
Матеріалами справи встановлено та не заперечується позивачем той факт, що ОСОБА_1 не подано податкову декларацію за наслідками звітного податкового року – 2015 року, а також не сплачено податки з таких доходів, зокрема, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, чим порушено вимоги п. п. «д» п. п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 ПК України. 
Відповідно до п. 167.1 ст. 167 ПК України (в редакції чинної до 31.12.2015) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.
Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм п. 164.6 ст. 164 ПК України щодо доходів, зазначених в абзаці першому п. 167.1 ст. 167 Кодексу, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків. 
Отже, в порушення п.п. 168.2.1, п.168.2 ст. 168, з урахуванням вимог п.п. «д» п. п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2015рік в сумі 26306,21 грн. з отриманого доходу у вигляді основної суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором - ПАТ «Укрсоцбанк» (ЄДРПОУ 00039019).
Крім того, згідно з вимогами п.п. 1.2 п. 16 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Кодексу, зокрема: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Відповідно до вимог п.п. 1.3 п. 16 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування.
Отже, в порушення вимог п. п. 1.2, п. п. 1.3 п. 16 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 не сплачено до бюджету військовий збір за 2015 рік в розмірі 2018,64 грн. із загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та доходу з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Спору щодо розміру нарахованого податковими повідомленнями-рішеннями від 09.10.2017 № 0012714202 та № 0012724202 грошового зобов`язання між сторонами немає.
Матеріали справи також не містять доказів оскарження таких податкових повідомлень-рішень до суду протягом строку, встановленого для такого оскарження.
Що ж стосується доводів позивача про те, що не вважається додатковим благом та не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку сума, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням до закінчення строку позовної давності у розмірі різниці, яка розрахована цим кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, то суд звертає увагу на таке.
Згідно з п. 8 підрозділу І розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 1 січня 2014 року.
Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.
Оскільки банком здійснено прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом та включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм абз. «д» п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 ПК України. 
Крім того, оскільки отримання позивачем додаткового блага відбулося у 2015 році, тобто після набрання чинності законодавчими нормами, якими було встановлено військовий збір, то відповідачем правомірно було нараховано позивачу і грошове зобов`язання за військовим збором.
Враховуючи наведене вище, податкові повідомлення-рішення від 09.10.2017 № 0012714202 та № 0012724202 є правомірними. 
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Як вже було вказано вище, відповідно до даних інтегрованої картки платника податків АІС «Податковий блок» ОСОБА_1 грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору відповідно до податкових повідомлень-рішень від 09.10.2017 № 0012714202 та № 0012724202 були сплачені 18.06.2019.
Позивачем зворотного не доведено.
Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Враховуючи несвоєчасність сплати позивачем узгоджених сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, нарахованих відповідно до податкових повідомлень-рішень від 09.10.2017 № 0012714202 та № 0012724202, вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 30.08.2019 № 0001251318 та № 0001261318 безпідставні і задоволенню не підлягають. 
У рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд указує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.
Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому суд зазначає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Матеріали справи свідчать, що відповідні положення КАС України відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень були дотримані в повній мірі. 
За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, беззаперечно доведено правомірність своїх рішень. 
З огляду на встановлені судом фактичні обставини та оцінку аргументів учасників справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення № 0012714202 від 09.10.2017, № 0012724202 від 09.10.2017, № 0001251318 від 30.08.2019 та № 0001261318 від 30.08.2019 відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, тому суд не встановив підстав для їх скасування.
Оскільки суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, то понесені позивачем судові витрати покладаються на нього.
Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд 
В И Р І Ш И В : 
у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 
Судові витрати в цій справі розподілу не підлягають.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 07.04.2026.

Суддя Потабенко В.А.