ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/22107/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 ( суддя Бондар М.В.) в адміністративній справі №160/22107/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі – ГУ ДПС у Дніпропетровській області, відповідач), в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення винесені Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області: № 0515176-2411-0462-UA12020010000033698 від 25.04.2025; №0515224-2411-0462-UA12020010000033698 від 25.04.2025; №0515171-2411-0462- UA12020010000033698 від 25.04.2025; №0515172-2411-0462-UA12020010000033698 від 25.04.2025; №0515204-2411-0462-UA12020010000033698 від 25.04.2025; №0515174-2411-0462-UA80000000000126643 від 25.04.2025; №0801643-2411-0462- UA12020010000033698 від 09.05.2025.
Позивач наголошує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення за 2020 рік мали бути сформовані та направлені контролюючим органом до 01.07.2021, а за 2021 рік до 01.07.2022. 
Однак, у період з 2021 до 2024 роки, а також перша половина 2025 року, жодного податкового повідомлення-рішення стосовно відповідних об`єктів нерухомості позивач не отримував. Позивач звертає увагу, що податкові повідомлення-рішення не були сформовані, не направлялися, не відображалися у електронному кабінеті платника податків, а також контролюючий орган не інформував ОСОБА_1 про наявність будь-яких податкових зобов`язань за ці періоди. Лише у квітні 2025, тобто через більш ніж чотири роки після спливу граничного строку виставлення податкових повідомлень-рішень за 2020 рік, контролюючий орган виніс відповідні податкові повідомлення-рішення, що, на думку позивача, є порушенням вимог податкового законодавства. 
Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у рішенні від 02 лютого 2026 року дійшов висновків про відмову у задоволені вимог позову, враховуючи позицію відповідача, що перебіг строку давності, визначеного статтею 102 ПК України (1095 днів), було зупинено на період з 18.03.2020 до 31.07.2023 на підставі пункту 52 прим. 2, підпункту 69.9. пункті 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, а також з урахуванням положень пункту 102.9 статті 102 ПК України (у редакції, чинній до 01.08.2023). У зв`язку з цим, строк давності за статтею 102 ПК України підлягає подовженню на весь період його зупинення, а його перебіг поновлюється з 01.08.2023.
З апеляційною скаргою звернувся позивач з підстав викладених в обгрунтування вимг позову.
У відзиві відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне. 
Апеляційним переглядом справи встановлено, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та даних ІКС ДПС України вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Соборному районі м. Дніпра як платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та у відповідні періоди був власником об`єктів житлової і нежитлової нерухомості, а саме:
- квартира за адресою: АДРЕСА_1 (право власності з 03.04.2020 до 07.09.2024);
- квартира за адресою: АДРЕСА_2 (право власності з 16.06.2020);
- квартира за адресою: АДРЕСА_3 (право власності з 23.02.2016);
- квартира за адресою: АДРЕСА_4 (право власності з 09.06.2016);
- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 (право власності з 24.06.2015);
- нежитлова будівля магазину з приміщеннями офісів за адресою: АДРЕСА_6 (право власності з 31.07.2009 до 04.03.2020).
Зазначені обставини підтверджують наявність у позивача об`єктів оподаткування та підлягають урахуванню при визначенні податкових зобов`язань за відповідні податкові періоди.
25.04.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №0515224-2411-0462-UA12020010000033698, яким ОСОБА_1 визначено до сплати податкове зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» у сумі 7 038,00 грн; податковий період – 2021.
25.04.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №0515171-2411-0462-UA12020010000033698, яким ОСОБА_1 визначено до сплати податкове зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» у сумі 30 371,25 грн; податковий період – 2020.
25.04.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №0801643-2411-0462-UA12020010000033698, яким ОСОБА_1 визначено до сплати податкове зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» у сумі 858,01 грн; податковий період – 2020.
25.04.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №0515176-2411-0462-UA12020010000033698, яким ОСОБА_1 визначено до сплати податкове зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» у сумі 4 155,06 грн; податковий період – 2020.
25.04.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №0515204-2411-0462-UA12020010000033698, яким ОСОБА_1 визначено до сплати податкове зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, якi є власниками об`єктів житлової нерухомості» у сумі 8 910,00 грн; податковий період – 2021.
25.04.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №0515172-2411-0462-UA12020010000033698, яким ОСОБА_1 визначено до сплати податкове зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, якi є власниками об`єктів житлової нерухомості» у сумі 4 250,70 грн; податковий період – 2020.
25.04.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №0515174-2411-0462-UA80000000000126643, яким ОСОБА_1 визначено до сплати податкове зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, якi є власниками об`єктів житлової нерухомості» у сумі 7 667,20 грн; податковий період – 2020.
Позивач не погоджується зі вказаними податковими повідомленнями-рішеннями оскільки вони прийняті з порушенням установлених ПК України строків, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 265.1.1. пункту 265.1. статті 265 ПК України податок на майно складається в тому числі із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України).
Відповідно до підпункту 266.2.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно з положеннями підпунктів 266.3.1., 266.3.2., пункту 266.3 статті 266 ПК України, Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно з підпунктом 266.5.1. пункту 266.5. статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.6 статті 266 ПК України).
Відповідно до підпункту 266.7.1. пункту 266.7. статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (підпункт 266.7.2. пункту. 266.7 статті 266 ПК України).
Пунктом 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Нарахування податку за 2020рік та 2021 рік у 2025 році
За загальним правилом (ст. 102 ПКУ), податкова має 3 роки на винесення ППР.
За 2020 рік податкова мала надіслати рішення до 1 липня 2021 року.
З 18.03.2020 по 30.06.2023 діяв «карантинний» мораторій на строки давності (п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПКУ).
Вподальшому, з 24.02.2022 по 01.08.2023 перебіг строків був додатково зупинений воєнним станом (п. 102.9 ПКУ та п. 69.9 підрозділу 10 розділу XX ПКУ)
Таким чином, період з березня 2020 року по серпень 2023 року (майже 3,5 роки) «випадає» з розрахунку 1095 днів.
Отже, у 2025 році податкова все ще має право виставляти рахунки за 2020 та 2021 рік, оскільки юридично трирічний термін ще не сплив.
Оскільки у 2021 році (коли мали нарахувати податок за 2020-й) строки вже були зупинені, податкова юридично має право виставити це рішення у 2025 році. 
Таким чином, підтверджують правомірність нарахування податків за минулі періоди (2020, 2021 роки) у 2024–2025 роках через особливий режим обчислення строків.
Відповідно до чинного законодавства України, винесення податкового повідомлення-рішення (ППР) у 2025 році за 2021 рік є правомірним, але має певні нюанси щодо строків давності та мораторію.
Переглядаючи судове рішення в межах вимог апеляційної скарги, враховуючи те, що апелянт звертає увагу лише на те, що відповідач пропустив строк нарахування йому податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, колегія суддів зазначає про правомірність висновків суду першої інстанції.
За вказаних вище обставин, оскільки відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, то колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 в адміністративній справі №160/22107/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 24 березня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 30 березня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко