ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/1981/25 
Провадження № 2/131/717/2025
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" лютого 2026 р. м. Іллінці 
Іллінецький районний суд Вінницької області 
в складі:
головуючого - судді Марчук В.І.
при секретарі судового засідання Яременко Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
09.12.2025 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (надалі – АТ «ТАСКОМБАНК»/позивач) через систему «Електронний суд» звернулося до Іллінецького районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 (надалі – відповідач/позичальник) про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 2845796202, укладеним від 21.12.2021 року між останньою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (надалі – ТОВ «ФК «ЦФР»/первісний кредитор) у розмірі 43922,79 грн. та судових витрат по справі. 
В обґрунтування позовних вимог вказано, що 21 грудня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №2845796202 (далі - Кредитний договір).
Відповідно до умов Паспорту кредиту №5796202 та Кредитного договору №2845796202 від 21 грудня 2021 року Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту – 46 798,40 гривень; строк користування – 48 місяців; річні проценти – 11,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти – 2, 19 % від суми кредиту.
Згідно з п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на. умовах, встановлених договором.
Згідно з п.1.3 Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту №5796202, від 21.12.2021 який є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно з п. 3.3. Кредитного договору всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР».
Відповідно до п. 3.4. Кредитного договору цей Договір, паспорт кредиту №5796202 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдиний кредитний договір.
Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 4 Паспорта кредиту).
Позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги.
Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних Позичальником умов кредитування.
Кредит Відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі (п.4.), отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі.
22 грудня 2021 року права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору факторингу №01/09/21 від 01.09.2021 року. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №01/09/21 від 01.09.2021 року, Позивач є Новим кредитором ОСОБА_1 за Кредитним договором №2845796202 від 21 грудня 2021 року з усіма наступними додатками та змінами.
Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору відступлення права вимоги, Випискою та Розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви. Дана інформація є добре відомою Боржнику.
Разом із тим, умови вищезазначеного Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Після відступлення права грошової вимоги ОСОБА_1 неодноразово повідомлялася про наявність заборгованості, проте жодних дій для її погашення нею не здійснювалося.
ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 01.05.2025 року заборгованість за Кредитним договором №2845796202 від 21 грудня 2021 року, становить 43922,79 грн., яка складається з: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) – 29 864,14грн.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) – 997,71грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) – 13 060,94грн. 
За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості та судові витрати по справі. 
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Копія позовної заяви з додатками направлена відповідачу стороною позивача. 
Представник позивача АТ «ТАСКОМБАНК», належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. Крім того, в позовній заяві просив розгляд справи провести за відсутності сторони позивача, позов задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечив.
Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 17 грудня 2025 року строк, про причини своєї неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не подавала. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, проводить заочний розгляд справи.
Вказане відповідно до ч. 13 ст. 7, п.4 ч.8 ст.128, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України дає суду підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами. 
Враховуючи, що відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ознайомившись із матеріалами справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 21.12.2021 року між «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №2845796202, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити: проценти за. користування кредитом на умовах, встановлених договором.
За умовами даного договору ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 46798,40 грн., строк на який надається Кредит – 48 місяців; річні проценти – 11,99% від суми боргу за договором; щомісячні проценти – 2, 19% від суми кредиту.
Згідно з п.1.3 Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах погодженого сторонами порядку повернення кредиту (графіку платежів). 
У п.1.4. договору сторони погодили, що позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту вказані суми грошових коштів за зазначеними в Договорі реквізитами.
Згідно з п. 3.3. Кредитного договору всі інші умови кредитного договору зазначені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (публічна частина) редакція від 30.08.2021 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення цього Договору та до яких позичальник приєднується підписавши цей Договір.
Згідно п.3.4 Кредитного договору,сторони погодили, що цей Договір, Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 30.08.2021 року складають єдиний кредитний договір.
Відповідач ознайомилася і прийняла умови кредитного договору та підтвердила, що однозначно та безумовно приймає умови кредитного договор № 2845796202 від 21.12.2021 року, з яким попередньо уважно ознайомилася, та погодилась шляхом власноручного підписання кредитного договору та паспорту кредиту ТОВ «ФК «ЦФР». 
21.12.2021 відповідачем ОСОБА_1 підписано паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5796202, в якому зазначені основні умови кредитування, зокрема: тип кредиту кредит; сума/ліміт кредиту 46798,40грн.; строк, на який надається кредит 48 місяців; спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом, протягом 3 банківських днів від дня укладення договору; щомісячні проценти 2,19 % від суми кредиту, річна процентна ставка 11,99 % від суми боргу за договором; загальні витрати за кредитом 61546,70грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом 108345,10грн.; реальна річна процентна ставка 62,51 %, а також порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення (графік платежів) та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором.
Підписання відповідачем вказаного кредитного договору та паспорту кредиту свідчить про її обізнаність з умовами кредитування.
Крім того, судом встановлено, що 01 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір відступлення права вимоги №01/09/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) АТ «ТАСКОМБАНК» свої права вимоги до позичальників, а АТ «ТАСКОМБАНК» набуває права вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує останньому за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановленим цим договором.
Відповідно до п. 1.7 договору відступлення права вимоги визначено, що під правом вимоги розуміється право грошової вимоги (боргових зобов`язань) за фінансовими кредитами первісного кредитора за кредитними договорами до позичальників щодо погашення заборгованостей, які виникли на підставі укладених між Первісним кредитором та позичальниками кредитних договорів, та підтверджується документацією, а також інші права вимоги за кредитними договорами і договорами забезпечення.
Згідно з п.п. 2.2 договору відступлення права вимоги сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі Права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні Реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до п. 9.1, 9.2, 9.4 договору відступлення права вимоги договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів відбитками печаток сторін. Цей договір діє протягом 1 календарного року, але в будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором. Якщо інше не прямо не передбачене цим Договором або чинним законодавством України, зміни в цей Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору.
Відповідно до Реєстру прав вимоги від 22.12.2021 року до Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01 вересня 2021 року за 22.12.2011 року позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2845796202 від 21.12.2021 в сумі 46847,05грн., з яких: 46798,40грн. сума основного боргу за кредитом, 15,59грн. сума нарахованих процентів, 33.06грн. сума нарахованого щомісячного проценту (плати за кредитом).
Крім того, до позовної заяви позивачем додано повідомлення про відступлення прав вимог, згідно якого ОСОБА_1 повідомлено про те, що права вимоги за кредитним договором №2845796202 від 21.12.2021 року, укладеним між нею та ТОВ «ФК «ЦФР» будуть відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року.
На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед АТ «ТАСКОМБАНК» представником позивача надано виписку по особовим рахункам кредитного договору № НОМЕР_1 в АТ «ТАСКОМБАНК», клієнт ОСОБА_1 , за період з 21.12.2021 року по 01.05.2025 року, та розрахунок заборгованості по кредитному договору №2845796202 від 21.12.2021 року станом на 01.05.2025 року, з яких вбачається, що заборгованість відповідача за даним кредитним договором становить 43922,79 грн., яка включає в себе: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) – 29 864,14грн.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) – 997,71грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) – 13 060,94грн. 
Суд, дослідивши умови та зміст кредитного договору №2845796202 дійшов висновку, що за своєю правовою природою правовідносини, які виникли між відповідачем у цій справі та первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦФР» є кредитними, а тому вони підпадають під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України. 
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за наведеним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, які регулюють відносини за договором позики, якщо інше не встановлено §2 глави 71 Цивільного кодексу України, або не випливає із суті кредитного договору.
Представник позивача стверджує, що TOB «ФК «ЦФР» (первісний кредитор) свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору.
Водночас, із аналізу положень ч. 1 ст. 626 ЦК України та означеного кредитного договору вбачається, що його підписання позичальником свідчить лише про факт укладення договору, проте ще не підтверджує його виконання сторонами, зокрема й кредитодавцем по наданню позичальнику коштів у кредит.
Крім того, згідно із ч. 1 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.
За таких обставин, саме позивач повинен довести, що первісним кредитором на виконання умов укладеного ним договору було надано позичальнику обумовлену суму кредиту (у даній справі в безготівковій формі протягом 3-х банківських днів від дня укладення договору), а позичальник користувався позиковими коштами.
Однак, позивачем до заяви не долучено і не надано суду доказів на підтвердження того, що саме кредитодавець ТОВ «ФК «ЦФР» належним чином відповідно до умов договору надав позичальнику ОСОБА_1 обумовлену суму кредитних коштів за реквізитами згідно п.1.4 кредитного договору, а той суб`єкт їх отримав.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що право вимоги за кредитним договором № 2845796202 від 21.12.2021 року від первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР» перейшло до АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору про відступлення прав вимоги, який було укладено 01.09.2021 року.
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначених договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. 
У постанові Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що «відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається».
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц).
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України).
При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.
Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 909/1411/13, від 13 жовтня 2021 року у справі № 910/11177/20).
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлено, що правовідносини за кредитним договором №2845796202 між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем ОСОБА_1 виникли 21 грудня 2021 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу № 01/09/21 від 01.09.2021 року, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином.
Витяг з Реєстру прав вимоги до даного договору, в якому зазначено відповідача ОСОБА_1 датується 22 грудня 2021 року, тобто майже через чотири місяці після укладення договору відступлення права вимоги, а отже на час укладення даного договору у ТОВ «ФК «ЦФР» було відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 за зазначеним кредитним договором. Отже, право майбутньої вимоги на момент укладення вказаних договору факторингу мало бути визначеним, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «ФК «ЦФР» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 01 вересня 2021 року не було, та сторони не могли передбачити, що 21.12.2021 року ТОВ «ФК «ЦФР» буде укладений договір з відповідачем.
Водночас підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.
Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.
У постанові від 15 квітня 2024 року у справі № 2221/2373/12 Верховний Суд зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.
У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Отже, суди беруть до уваги належні, допустимі і достовірні докази, сформовані в процесі відступлення права вимоги, що містять дані за кредитним договором, прав кредитора за якими набуває новий кредитор. 
Оскільки позивач не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів виконання первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦФР» взятих на себе зобов`язань відповідно до умов кредитного договору №2845796202 щодо перерахування відповідачу грошових коштів у визначеному договором розмірі, а також доказів переходу до АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржника ОСОБА_1 за вказаним договором, суд прийшов до висновку, що вказаним договором не порушуються права і законні інтереси АТ «ТАСКОМБАНК» та вважає, що останнє не має права вимагати від відповідача оплати заборгованості за вказаним вище кредитним договором, а тому заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.
Враховуючи, що у задоволенні позову позивачу відмовлено, судові витрати на підставі положень ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 526, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Судові витрати, понесені позивачем Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», - залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повне рішення складено 16 лютого 2026 року.
Повне найменування сторін:
позивач - Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», місцезнаходження: 01032 м. Київ вул. Симона Петлюри, буд. 30; код ЄДРПОУ 09806443; 
відповідач - ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області		  Валентина МАРЧУК