Справа № 725/11644/25 	
Провадження № 2/724/432/26	

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Гураль Л.Л.,
за участі секретаря судового засідання: Шуть Х.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. 
До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що 23.04.2019 року між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений кредитний договір № 336417757. 
Згідно п. 1.1 договору, Товариство надає Позичальнику без конкретної споживчої мети кредит у сумі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Кредит надається строком на 30 днів (п.1.3 Договору).
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту.
28.11.2018р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу №28/1118-01 за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитними договорами.
03.01.2029 року 14.06.2021р. між «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20190103 відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» відступає право вимоги ТОВ ФК «ЄАПБ». Відповідно до Витягу Реєстру боржників №7 від 26.12.2019 р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 14350,00 грн., з яких 5000,00грн. – основна сума боргу; 9350,00 грн. – сума боргу за відсотками. 

ІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 19.02.2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу на адресу місця реєстрації, яку ОСОБА_1 отримала 05.03.2026 року про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке знаходиться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
З матеріалів справи вбачається, що 23.04.2019 року між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений договір про надання коштів у кредит №336417757 (а.с.5-6).
Відповідно до п. 1.1 договору, Товариство надає Позичальнику без конкретної споживчої мети кредит у сумі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом.
Кредит надається строком на 30 днів (п.1.3 Договору).
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту.
Також між сторонами був погоджений Графік розрахунків з терміном оплати 23.05.2019р.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №336417757, складеного Тов «ФК «ЄАПБ» загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за період з 26.12.2019 року по 31.10.2025 рік складає 14350,00 грн., з яких: 5000,00 грн. – сума заборгованості за кредитом та 9350,00 грн. – заборгованість за відсотками. (а.с. 11).
28.11.2018р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу №28/1118-01 за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитними договорами.(а.с.7)
03.01.2029 року між «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20190103 відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» відступає право вимоги ТОВ ФК «ЄАПБ». (а.с.8-9)
Відповідно до Витягу Реєстру боржників №7 від 26.12.2019 р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 14350,00 грн., з яких 5000,00грн. – основна сума боргу; 9350,00 грн. – сума боргу за відсотками.(а.с.10). 
З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ФК «ЄАПБ» за період з 26.12.2019 року по 31.10.2025 рік вбачається заборгованість ОСОБА_2 в сумі 14350,00 грн., з них – 5000,00 грн. – основний борг та 9350,00 грн. – відсотки.(а.с.11).

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору
У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Дослідивши матеріали справи, суд встановив що кредитний договір не містить підписів сторін, ані письмового, ані електронного шляхом накладення одноразового ідентифікатора.
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його підписано сторонами.
Разом з тим, подані позивачем документи, на які він посилається як на докази укладення договору, не містять підписів сторін, що виключає можливість встановлення факту досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору.
Відповідно до ст.. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Таким чином, відсутність підписів сторін свідчить про недоведеність факту укладення договору та виникнення зобов`язань.
Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору передбачено, що п. 1.1 договору, Товариство надає Позичальнику без конкретної споживчої мети кредит у сумі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
На підтвердження виконання обов`язку кредитора щодо переказу відповідачу грошових коштів за зазначеним договором позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів.
Наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості за кредитними договорами (а.с.11) складені кредитором, а тому не можуть бути належним та допустимим доказом, оскільки інформація у таких доказах повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони – кредитора.
За таких обставин позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання обов`язку щодо переказу грошових коштів відповідачу на його рахунок за договором позики №336417757 від 23.04.2019 року.
Крім того, суд наголошує, що Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18 зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності
Обов`язком позивача, який стверджує про надання відповідачу безготівкових кредитних коштів первісним кредитором за кредитним договором, за яким він набув право вимоги, є надання доказів, що підтверджують зарахування позичальнику таких коштів, а у разі неможливості самостійно подати такий доказ - право на обґрунтування такої неможливості та заявлення клопотання про витребування доказів судом. 
Позивач у позовній заяві вказував про те, що на виконання кредитного договору кредитні кошти були надані позичальнику первісним кредитором, проте первинних облікових бухгалтерських документів до суду не надав, про здійснення ним досудових заходів забезпечення доказів не вказував, клопотання про витребування таких доказів не подавав, хоч і не був позбавлений права заявити відповідне клопотання під час розгляду справи в суді.
Отже, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували існування у позичальника заборгованості за укладеним договором позики, оскільки не надано доказів перерахування коштів на належний відповідачу розрахунковий чи картковий рахунок, а надані позивачем документи не є належними доказами на підтвердження існування у позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором. У матеріалах справи відсутні інші докази, які б підтверджували правильність здійсненого кредитором розрахунку боргу відповідача.
Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Аналогічні висновки Верховний Суд виклав у постановах від 20 травня 2022 року у справі №336/4796/18 та від 30 серпня 2022 року у справі №509/2976/19.
Укладаючи договір факторингу та додаткову угоду до договору факторингу позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» не був позбавлений права вимагати первинні бухгалтерські документи у первісного кредитора.
Розрахунок заборгованості за вказаними вище кредитним договором, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання грошових коштів, користування ними, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості є документом, що створений кредитором, а, відтак, інформація, зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказами наявності заборгованості, на яких наполягає позивач.
Крім того, позивачем не додано до матеріалів справи реєстр прав вимоги на підставі укладеного договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р., відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором №336417757 від 23.04.2019р., яке в подальшому передало це право ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
За наведеного, суд приходить висновку, що відсутні підстави для стягнення заборгованості за цим кредитним договором.
Враховуючи вищенаведені обставини в задоволенні позову слід відмовити повністю.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому вимоги про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 80, 81, 141, 263, 265, 274-279 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування учасників процесу:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», зареєстроване місце знаходження: вул. Симона Петлюри 30, м.Київ, код ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повне рішення складено 06.04.2026 року.

Суддя: 	Лілія ГУРАЛЬ