ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року	Львів	Справа № 460/15516/25 пров. № А/857/43887/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Носа С.П., 
суддів Кухтея Р.В., Шевчук С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі № 460/15516/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

суддя у І інстанції Друзенко Н.В.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Рівне,
дата складення повного тексту рішення 30 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати з 01.03.2025 року основної пенсії по інвалідності в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком, згідно вимог Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)2021, відповідно до ст. 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” у редакції Закону України “Про внесення змін і доповнень до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” №230/96-ВР та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату основної пенсії відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)2021, відповідно до статті 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, у редакції Закону України “Про внесення змін і доповнень до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” №230/96-ВР, у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, за період з 01.03.2025 року.
За змістом позовної заяви, вимоги обґрунтовані тим, що позивач є особою з інвалідністю 3 групи захворювання, яке пов`язане із наслідками аварії на Чорнобильській АЕС. Вказує, що пенсія йому призначена відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Не зважаючи на прийняття Конституційним Судом України рішень від 07.04.2021 № 1-р (1)/2021 та від 03.04.2024 №4-р(І)/2024, якими визнано неконституційними зміни, що внесені до частини третьої статті 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, позивачу пенсія у розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком не нараховується на не виплачується.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року в позові відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на ті ж доводи та норми, що і при поданні позовної заяви.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорії), має інвалідність 3 групи, що пов`язана з Чорнобильською катастрофою, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Рівненській області. 
ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності згідно із Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, що підтверджується рішеннями про перерахунок пенсії від 26.02.2025 №9561180115179 Володимирецького об`єднаного управління ПФУ. 
З 01.03.2025 розмір пенсії позивача становив 7813,17 грн: в т.ч. 7129,86 грн., - розмір пенсії за віком (по ст.27 Закону №1058-IV) (20666.27*0.34500); 212,49 грн. - доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1 абз.2 Закону №1058-IV) (за 9 років); 170,82 грн., - додаткова пенсія інвалідам 3 групи з числа потерпілих ЧАЕС по постанові КМУ №112, компенсаційна виплата 70-ти річним – 300,00 грн.
Зазначаючи про наявність права на отримання пенсії відповідно до ст.54 Закону України “Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Принципи, засади і механізми функціювання системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-ІV від 09.07.2003, який набрав чинності 01.01.2004 (далі – Закон №1058-ІV).
Відповідно до частини першої статті 4 цього Закону, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України “Про недержавне пенсійне страхування”, “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. 
За правилами частини першої статті 9 Закону №1058-ІV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. 
При цьому, пунктом 13 розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. 
Закон України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення. Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру. 
Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач обрав такий вид пенсії, як пенсія по інвалідності за Законом №1058-ІV. Ні на 01.01.2025, ні на час звернення з позовом у цій справі до суду, позивач до відповідача із заявою про перехід з пенсії по інвалідності згідно із Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію по інвалідності 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто з пенсії, призначеної за нормами статті 27 Закону №1058-IV на пенсію за нормами статті 54 Закону №796-XII, не звертався і доказів протилежного суду не надано. 
Оскільки позивач отримує пенсію по інвалідності, що призначена відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, а не відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, то Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не могло порушити його права на проведення перерахунку пенсії згідно ст. 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” враховуючи те, що він такий вид пенсії не отримує та не скористався своїм правом на його отримання.
Зазначене не позбавляє ОСОБА_1 права на звернення до суду з відповідним позовом після переходу ним на пенсію по інвалідності 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи за нормами статті 54 Закону №796-XII. 
Щодо доводів апеляційної скарги в частині надання судом оцінки заяви позивача до пенсійного органу від 20.06.2025, то в такій заяві висловлено прохання здійснити перерахунок пенсії позивачу згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)2021 та відповідно до ст. 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, однак такий перерахунок не міг бути здійснений пенсійним органом, адже позивач не отримує пенсію по інвалідності 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи за нормами статті 54 Закону №796-XII. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі № 460/15516/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук