Справа № 591/12140/25
Провадження № 2/591/3073/25

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2026 року Зарічний районний суд м. Суми в складі: 
головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.
при секретарі - Устименко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 3-х осіб: ОСОБА_5 , Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом –

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 3-х осіб: ОСОБА_5 , Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом і свої позовні вимоги мотивує тим, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: головний квартиронаймач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , її чоловік - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , онук - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , онука - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідачка ОСОБА_2 разом у квартирі не проживає з 2011 року, оскільки після укладення шлюбу з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 , вона вибула з квартири для постійного місця проживання до іншого житла, у будинок до свого чоловіка за адресою: АДРЕСА_2 , не сплачує плату за користування житлом, її речі в квартирі відсутні. Одним із найважливіших обов`язків користування житловим приміщенням є внесення плати. Цей обов`язок тривалий час позивач виконує самостійно, а тому просить визнати відповідачку та її дітей такими, що втратили право користування вищезазначеною квартирою.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03.11.2025 року відкрито провадження у справі і призначено до підготовчого судового засідання на 02.12.2025 року. Підготовче судове засідання було відкладено на 23.01.2026 року в зв`язку з неявкою відповідачки і відсутністю доказів її належного сповіщення. 23.01.2026 року закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду по суті на 12.02.2026 року. Рогляд справи було відкладено на 02.03.2026 року в зв`язку з неякою відповідачки і відсутності даних про її належне повідомлення.
Позивачка ОСОБА_1 , її представник адвокат Кузченко Т.М. в письмовій заяві позов підтримали повністю, просять суд позов задоволити, слухати справу у їх відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечують. 
Відповідачка ОСОБА_2 до суду не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Одночасно була повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
3-ті особи: ОСОБА_5 , Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. 
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. 
Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного:
Судом встановлено, що  в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано п`ять осіб, а саме: позивачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 - головний квартиронаймач, чоловік позивачки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , і онуки: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується довідкою №96/35204 від 29.09.2025 року.
Згідно довідки від 30.09.2025 року №08.1-61, виданої Битицьким старостинським округом Сумської міської ради, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та діти ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 проживали за місцем реєстрації чоловіка та батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_2 , проте з лютого 2022 року фактично не проживають за даною адресою.
В матеріалах справи містяться довідки, що діти відвідували школу за місцем проживання. 
За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно із частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Стаття 71 Житлового кодексу України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Аналіз статей 71,72 Житлового кодексу України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.
Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 Житлового кодексу України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі№ 760/13113/14-ц, від 26 лютого 2020 року у справі № 333/6160/17, від 18 березня 2020 року у справі № 182/6536/13-ц, від 22 грудня 2021 року у справі № 758/12823/17, від 19 січня 2022 року у справі №344/9319/19.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не проживає з дітьми у вказаній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування нею, поважних причин не проживання чи доказів щодо чинення їй перешкод у користуванні такою, матеріали справи не містять. 
Окрім відсутності відповідачки ОСОБА_2 з дітьми у квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування нею, ще є інша обставина, це створення сім`ї відповідачкою з ОСОБА_6 та проживання в іншому місці за адресою реєстрації свого чоловіка: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою, виданою Битицьким старостинським округом Сумської міської ради №08.1-61 від 30.09.2025 року, в якій вказано, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та діти ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 проживали за місцем реєстрації чоловіка та батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_2 , проте з лютого 2022 року фактично не проживають за даною адресою.
Дані обставини свідчать про відсутність інтересу відповідачки та її дітей до проживання у житлі за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 особисто та разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.
Оскільки рішення суду про визнання відповідачки та її дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням дозволить позивачці реалізувати своє право на користування спірною квартирою, а також соціальних пільг, зокрема щодо оплати за комунальні послуги, разом з тим не порушить житлових прав та законних інтересів відповідачки та її дітей, оскільки фактично вони ним не користуються тривалий час з 2011 року, суд вважає що втручання держави у вигляді ухвалення судового рішення про визнання відповідачки та її дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням у даному випадку за установлених судом обставин переслідує легітимну мету, здійснюється згідно із законом та є необхідним.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 71-72, 163 ЖК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 133, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) – задоволити. 
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , такими що втратили право користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_3 . 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 
Повний текст судового рішення виготовлено 12 березня 2026 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО