ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2026	м. Дніпро	Справа № 904/6870/25 (925/2/26)	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» (18009, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Луки святителя-хірурга, 3, код ЄДРПОУ 02005585) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, код ЄДРПОУ 41449359) 
про визнання частково недійсними додаткових угод та стягнення 71 975 грн 00 коп 

Без виклику учасників справи

СУТЬ СПРАВИ:

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернулось комунальне некомерційне підприємство “Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради” до товариства з обмеженою відповідальністю “Лівайн Торг” про:
- визнання недійсною додаткової угоди №3 від 10 листопада 2020 року до договору №Т2807/1 від 26 серпня 2020 року;
- визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 05 листопада 2021 року та № 3 від 29 грудня 2021 року до договору від 07 травня 2021 року №Т2807/2 в частині збільшення вартості 1 л бензину А-92;
- визнання недійсним додатку №1 до додаткової угоди № 5 від 24 січня 2022 року до договору від 07 травня 2021 року №Т2807/2 в частині збільшення вартості 1 л бензину А-92;
- стягнення з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 71 975 грн 00 коп., а саме: 41 975 грн 00 коп. надмірно сплачених грошових коштів за договором від 26 серпня 2020 року № Т2807/1 та 30 000 грн 00 коп. надмірно сплачених грошових коштів за договором від 07 травня 2021 року №Т2807/2.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 06 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме: позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху сплатити судовий збір в розмірі 12 112 грн 00 коп. до Державного бюджету України та надати суду відповідні докази.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 16 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11 год. 30 хв. 17 лютого 2026 року.
Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2026 року у справі №904/6870/25 відкрито провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю “Лівайн Торг” (вул. Мандриківська, 47, офіс 503, м. Дніпро, Дніпропетровська область, код ЄДРПОУ 41449359).
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 17.02.2026 постановлено передати матеріали справи №925/2/26 судді Господарського суду Дніпропетровської області, у провадженні якого перебуває справа №904/6870/25 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю “Лівайн Торг” для її розгляду.
21.10.2019 року набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.03.2026, на підставі положень частини 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/6870/25(925/2/26) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.
Ухвалою суду від 19.03.2026 справу №904/6870/25(925/2/26) прийнято до свого провадження. Справу №904/6870/25(925/2/26) постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Також, у частині 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Так, судом встановлено, що ухвалою суду від 19.03.2026 зокрема, було роз`яснено відповідачу, що відповідно до ст. 178 ГПК України він має право надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. У разі ненадання відзиву на позовну заяву, додаткових доказів у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. 
За змістом пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Враховуючи вказане, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 19.03.2026 була отримана відповідачем 19.03.2026, що підтверджується Довідкою Господарського суду Дніпропетровської області про доставку електронного листа до електронного кабінету ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІВАЙН ТОРГ".
Станом на 22.04.2026 відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.
В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 22.04.2026 судом прийнято рішення у справі.
Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

26.08.2020 між Комунальним некомерційним підприємством «Черкаська обласна лікарня» Черкаської обласної ради (надалі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (надалі – постачальник) укладено договір поставки № Т2807/1 (надалі – договір).
Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність «ДК 021:2015: 09130000-9 - Нафта і дистиляти (бензин, дизельне паливо)» за талонами номіналом в 10 або 20 літрів (надалі - Товар), а Замовник- прийняти і оплатити вартість Товару на умовах, передбачених цим Договором.
Найменування, кількість та асортимент Товару, вказується в Специфікації (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.2. Договору).
Згідно зі Специфікацією (додаток №1) з 26.08.2020 сторонами погоджено такі ціни на товар: Бензин А-92 у кількості 55 000 л за ціною 18,5 грн за 1 л з ПДВ; Дизельне паливо у кількості 19 800 л за ціною19,5 грн за 1 л з ПДВ.
Загальна сума Договору становить: 1 403 600,00 (один мільйон чотириста три тисячі шістсот) грн в тому числі ПДВ 233 933,33 (двісті тридцять три тисячі дев`ятсот тридцять три грн. 33 коп.) (п. 3.3. Договору).
Збільшення ціни за одиницю товару можливе до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання, ціни такого товару па ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю, Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії (п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі»). У разі коливання ціни товару на ринку в межах до 10 відсотків від ціни за одиницю товару, Постачальник письмово звертається до Замовника щодо зміни ціни за одиницю товару. Наявність факту коливання ціни товару на ринку підтверджується довідкою(ми) Торгово-промислової палати України щодо коливання ціни товару на рийку. До розрахунку ціни за одиницю товару приймається довідка щодо розміру середньоринкової ціни на товар на момент укладання Договору (з урахуванням внесених раніше змін до Договору про закупівлю) та на момент звернення до вказаних органів, установ, організацій, що підтверджує коливання (зміни) цім на ранку товару, що є предметом закупівлі за ним Договором. На підставі отриманих документів сторони укладають додаткову угод)' до договору щодо зміни ціни за одиницю товару (шляхом коригування кількості товару) та викладають Додаток 1 (Специфікація (-ій) цього договору у новій редакції. Зміна ціни можлива тільки після постачання 15% від загальної кількості товарів, зазначених у договорі про закупівлю або не раніше, ніж через два місяці з дати заключения Договору (в разі відсутності протягом цих двох місяців заявки Замовника на постачання товару) (п. 3.5. Договору).
В подальшому, додатковими угодами № 2 від 22.10.2020, № 3 від 10.11.2020 було збільшено ціну вартості 1 л бензину та дизпалива.
Як наслідок придбання товарів з 10.11.2020 за завищеними цінами, що суперечать положенням п.2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме у зв`язку із збільшенням ціни понад 10% за одиницю товару в порівнянні із ціною, що склалась на момент укладання договору. Переплата розрахована як різниця між добутком придбаної кількості товару за завищеною ціною та добутку ціни за одиницю, яка склалась з 22.10.2020 (при піднятті ціни в межах п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі»).
Отже, всього за Договором поставки №Т2807/1 від 26.08.2020 Позивач надмірно сплатив за отриманий товар 41975,00 грн.
07.05.2021 між Комунальним некомерційним підприємством «Черкаська обласна лікарня» Черкаської обласної ради (надалі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (надалі – постачальник) укладено договір поставки № Т2807/2 (надалі – договір).
Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність «ДК 021:2015: 09130000-9 – Нафта і дистиляти (бензин, дизельне паливо)» за талонами номіналом в 10 або 20 літрів (надалі - Товар), а Замовник- прийняти і оплатити вартість Товару на умовах, передбачених цим Договором.
Найменування, кількість та асортимент Товару, вказується в Специфікації (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.2. Договору).
Згідно зі Специфікацією (додаток №1) з 07.05.2021 сторонами погоджено такі ціни на товар: Бензин А-92 у кількості 100 000 л за ціною 25,5 грн за 1 л з ПДВ; Дизельне паливо у кількості 45 000 л за ціною 26,52 грн за 1 л з ПДВ.
Загальна сума Договору становить: 3 743 400,00 (три мільйон сімсот сорок три тисячі чотириста) грн в тому числі ПДВ 623 900,00 (шістсот двадцять три тисячі дев`ятсот грн. 00 коп.) (п. 3.3. Договору).
Збільшення ціни за одиницю товару можливе до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання, ціни такого товару па ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю, Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії (п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі»). У разі коливання ціни товару на ринку в межах до 10 відсотків від ціни за одиницю товару, Постачальник письмово звертається до Замовника щодо зміни ціни за одиницю товару. Наявність факту коливання ціни товару на ринку підтверджується довідкою(ми) Торгово-промислової палати України щодо коливання ціни товару на рийку. До розрахунку ціни за одиницю товару приймається довідка щодо розміру середньоринкової ціни на товар на момент укладання Договору (з урахуванням внесених раніше змін до Договору про закупівлю) та на момент звернення до вказаних органів, установ, організацій, що підтверджує коливання (зміни) цім на ранку товару, що є предметом закупівлі за ним Договором. На підставі отриманих документів сторони укладають додаткову угод)' до договору щодо зміни ціни за одиницю товару (шляхом коригування кількості товару) та викладають Додаток 1 (Специфікація (-ій) цього договору у новій редакції. Зміна ціни можлива тільки після постачання 15% від загальної кількості товарів, зазначених у договорі про закупівлю або не раніше, ніж через два місяці з дати заключения Договору (в разі відсутності протягом цих двох місяців заявки Замовника на постачання товару) (п. 3.5. Договору).
В подальшому, додатковими угодами № 1 від 05.07.2021, № 2 від 05.11.2021, № 3 від 29.12.2021, № 5 від 24.01.2022 з додатком № 1 було збільшено ціну вартості 1 л бензину та дизпалива.
Як наслідок придбання товарів з 09.11.2021 за завищеними цінами, що суперечать положенням п.2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме у зв`язку із збільшенням ціни понад 10% за одиницю товару в порівнянні із ціною, що склалась на момент укладання договору. Переплата розрахована як різниця між добутком придбаної кількості товару за завищеною ціною та добутку ціни за одиницю, яка склалась з 05.07.2021 (при піднятті ціни в межах п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі»).
Отже, всього за Договором від 07.05.2021 № Т2807/2 Позивач надмірно сплатив за отриманий товар 30000,00 грн.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з таких підстав.
Законом України “Про публічні закупівлі” Закону № 922-VIII (надалі - Закон) (тут і в подальшому в редакції, чинної станом на момент укладання оспорюваних додаткових угод) встановлено правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади, метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Згідно ст. 5 Закону, закупівлі здійснюються, у тому числі, за принципами максимальної економії, ефективності та пропорційності.
Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”).
У відповідності до ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.
Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю.
Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 22 Закону "Про публічні закупівлі", тендерна документація має містити проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі. 
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору.
Частиною 1 ст. 525 ЦК встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України, зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Абзацом 2 частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Так, частиною 5 ст. 41 Закону встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії;
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.
Отже, Закон України “Про публічні закупівлі” встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 цього Закону. Зокрема, у випадку коливання цін на ринку товару у сторону збільшення чи у сторону зменшення. Що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, разом з тим, не більше ніж на 10 % та не збільшуючи загальну суму договору.
В іншому випадку не досягається мета Закону № 922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.
Чинне законодавство не передбачає переліку документів, які можуть підтверджувати факт коливання цін. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що частина п`ята статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" дає можливість змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % та має на меті запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Разом з тим ця норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним і збитковим. Документи щодо коливання ціни повинні підтверджувати, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору за ціною, запропонованою замовнику на тендері та/або чому виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним (подібна за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 915/346/18, від 12.02.2020 у справі № 913/166/19, від 21.03.2019 у справі №912/898/18, від 25.06.2019 у справі № 913/308/18, від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18, від 11 жовтня 2023 року у cправі № 903/742/22).
В постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 червня 2021 року у справі № 927/491/19, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 липня 2021 року у справі № 922/2030/20 викладено правову позицію, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України “Про публічні закупівлі”, уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом.
Положенням про Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 459, визначено, що вказане Міністерство є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державних та публічних закупівель.
У листі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06 “Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю” роз`яснено, що згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 36 Закону України “Про публічні закупівлі” (ч. 4 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. Водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 907/788/18, від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18.
В рамках розгляду господарської справи № 922/2321/22 Великою Палатою Верховного Суду вирішувалось питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю. Відповідаючи на це питання Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22 виклала правовий висновок про те, що норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не дозволяють збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю. 
Однак, у даному випадку:
- ціна бензину А-92 загалом збільшилась на 10,8%, а дизельного палива (ДП) на 10,3%, в порівнянні з цінами на момент укладення Додатковою угодою №3 від 29.12.2021 до договору №Т2807/2 від 07.05.2021;
- ціна бензину А-92 загалом збільшилась на 10,8%, в порівнянні з цінами на момент укладення Додатковою угодою №2 від 05.11.2021 до договору №Т2807/2 від 07.05.2021;
- ціна бензину А-92 загалом на 13,726% в порівнянні з ціною на момент укладення Додатку 1 до додаткової угоди № 5 від 24.01.2022 до договору №Т2807/2 від 07.05.2021.
При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції). Виключно коливання цін на ринку пального не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару. Аналогічна правова позиці викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 листопада 2023 року у cправі № 917/1009/22.
Однак, в обґрунтування необхідності підвищення ціни за одиницю товару продавець не надав покупцю жодних доказів на підтвердження факту коливання ціни на товар у сторону збільшення у спірний період. 
Як було вказано вище, підставами для підвищення ціни стали самі лише листи Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", у яких зазначалось про те, що станом на дату складання кожного такого листа вартість бензину А-92 та дизельного пального змінилась.
Статтею 42 ГК України, яка кореспондується положеннями з ч. 1 ст. 1 ЗУ “Про підприємництво”, визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.
Разом з цим, продавцем та покупцем послідовно збільшувались ціна пального шляхом укладення додаткових угод для бюджетної установи. 
У постанові від 16.02.2023 у справі № 903/383/22, прийнятій у подібних правовідносинах, Верховний Суд вже звертав увагу на: “сталу та послідовну позицію Верховного Суду, що будь-який покупець товару за звичайних умов не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки. При цьому така відмова покупця не надає постачальнику права в односторонньому порядку розірвати договір. Метою регулювання, передбаченого статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника”.
Водночас, метою регулювання, передбаченого статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.
Слід звернути увагу на те, що спірний договір був підписаний через 2 тижні після введення воєнного стану на всій території України.
Відповідач не міг не розуміти особливості функціонування ринку паливно-мастильних матеріалів (тобто постійне зростання цін на паливо; їх зростання в умовах активних бойових дій на всій території України було прогнозованим). 
Відповідач був обізнаний, що у випадку відмови покупця від підписання спірних додаткових угод останній залишиться без паливних матеріалів в умовах активних бойових дій на всій території України та не матиме можливості своєчасно та оперативно провести іншу тендерну закупівлю задля фактичного отримання палива.
За таких обставин, покупець був змушений кожного разу погоджуватись на запропоновані продавцем умови та підписувати додаткові угоди, що надходили на його адресу від останнього.
А отже, дії відповідача з короткочасного, послідовного та необґрунтованого, в порівнянні з первісною ціною, встановленою у договорі, можуть бути кваліфіковані як недобросовісні. 
Верховний Суд у постанові від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону "Про публічні закупівлі".
Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту наявності обумовлених законом підстав для збільшення ціни товару, передбаченої у договорах поставки №Т2807/1 від 26.08.2020 та №Т2807/2 від 07.05.2021.
З огляду на обставини справи, у покупця та продавця не було підстав для збільшення ціни нафтопродуктів і відповідач не навів доводів на підтвердження того, що невнесення змін до договору у частині збільшення ціни на нафтопродукти у спірному періоді було б очевидно невигідним та збитковим.
А отже, додаткову угоду № 2 від 05.11.2021, додаткову угоду № 3 від 29.12.2021 до Договору №Т2807/2 від 07.05.2021 в частині збільшення вартості 1 л бензину А-92, додаток №1 до додаткової угоди № 5 від 24.01.2022 до Договору №Т2807/2 від 07.05.2021 в частині збільшення вартості 1 л бензину А-92 укладені з порушенням вимог ч. 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”. Оскільки цими додатковими угодами були змінені істотні умови договору поставки після його підписання без достатніх правових підстав.
Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
З урахуванням наведених приписів чинного законодавства, додаткова угода № 2 від 05.11.2021, додаткова угода № 3 від 29.12.2021 до Договору №Т2807/2 від 07.05.2021, додаток №1 до додаткової угоди № 5 від 24.01.2022 до Договору №Т2807/2 від 07.05.2021 є недійсними, оскільки укладені з порушенням вимог ч. 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”.
А отже, вимоги позивача про визнання недійсними додаткових угод № 2 від 05.11.2021, № 3 від 29.12.201 до Договору №Т2807/2 від 07.05.2021, додатку №1 до додаткової угоди № 5 від 24.01.2022 до Договору №Т2807/2 від 07.05.2021 є обґрунтованими.
Щодо вимог позивача про повернення надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 71 975,00 грн.
Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Відповідно до наданих до матеріалів справи видаткових накладних до договору №Т2807/2 від 07.05.2021: № 0160/0001487, №0160/0001488 від 07.05.20221, №0160/0001700, №0160/0001699 від 25.05.2021, №0160/0004207 від 09.11.2021, №0160/0003109 від 07.09.2021, №0160/0002237 від 05.07.2021 продавець поставив покупцю 57 500 літрів бензину А-92 та 15 5000 літрів дизельного палива.
Як було вказано вище, за умовами підписаної між сторонами специфікації, вартість бензину А-92 становила 29 грн. за 1 літр, вартість дизельного палива становила 29 грн. за 1 літр.
Слід звернути увагу на те, що позивач здійснює розрахунок вартості отриманого бензину А-92 за ціною 25,50 грн. за 1 літр та дизельного палива за ціною 26,52 грн. за 1 літр, встановленою додатковими угодами № 1 від 05.07.2021.
Разом з цим, позивачем було заявлено вимогу про визнання таких додаткових угод до договору №Т2807/2 від 07.05.2021 недійсними.
Як було вказано вище, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Оскільки під час розгляду цієї справи судом встановлено наявність визначених законом підстав для визнання недійсних додаткових угод № 2 від 05.11.2021, № 3 від 29.12.2021, додатку №1 до додаткової угоди № 5 від 24.01.2022 до Договору №Т2807/2 від 07.05.2021, вартість отриманого позивачем бензину А-92 слід розраховувати за ціною 25,50 грн./літр, яка була встановлена у підписаній між сторонами специфікації.
Тобто, переплата за договорами поставки №Т2807/1 від 26.08.2020 та №Т2807/2 від 07.05.2021 становить 71 975,00 грн
Оскільки під час розгляду цієї справи судом визнано недійсними додаткові угоди додаткових угод № 2 від 05.11.2021, № 3 від 29.12.201 до Договору №Т2807/2 від 07.05.2021, додатку №1 до додаткової угоди № 5 від 24.01.2022 до Договору №Т2807/2 від 07.05.2021, якими збільшено вартість паливних матеріалів, що постачається, надмірно сплачені позивачем грошові кошти у розмірі 71 975,00грн. набуті відповідачем безпідставно, а тому, мають бути повернуті позивачу.
Відповідно, позовні вимоги позивача про стягнення надмірно сплачених грошових коштів є обґрунтованими у розмірі 71 975,00 грн.
Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.
Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.
Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.
На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.
Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).
Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).
Щодо надання оцінки доводам кожної зі сторін, суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), "Трофимчук проти України" (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» (18009, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Луки святителя-хірурга, 3, код ЄДРПОУ 02005585) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, код ЄДРПОУ 41449359) про визнання частково недійсними додаткових угод та стягнення 71 975 грн 00 коп – задовольнити повністю.
Визнати недійсними додаткові угоди № 2 від 05.11.2021, № 3 від 29.12.201 до Договору №Т2807/2 від 07.05.2021, додатку №1 до додаткової угоди № 5 від 24.01.2022 до Договору №Т2807/2 від 07.05.2021, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг".
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, оф. 503; ідентифікаційний код: 41449359) на користь Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» (18009, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Луки святителя-хірурга, 3, код ЄДРПОУ 02005585) надмірно сплачені грошові кошти за договорами поставки №Т2807/1 від 26.08.2020 та №Т2807/2 від 07.05.2021 у розмірі 71 975,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 12 112,00 грн.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено 22.04.2026. 

Суддя	 	А.Є. Соловйова