Справа № 191/5419/25 
Провадження № 2/191/2709/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Синельникове 

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді – Форощук С.А.
за участю секретаря судового засідання – Вехник С.Л.
згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, 

ВСТАНОВИВ:
товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 08.03.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Стар Файненс Груп» був укладений кредитний договір № 09119-03/24. 24.06.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ( далі також ТОВ «ФК «ЄАПБ») було укладено договір факторингу №24062024, згідно до умов якого, право вимоги за укладеним кредитним договором перейшло до нового кредитора на підставі реєстру боржників. Відповідач умови укладеного договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 21 000 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, поклавши на неї також судові витрати зі сплати судового збору.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у своїй позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик за зареєстрованим місцем проживання. Додатково повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик у застосунок «Вайбер» на телефон відповідача. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Ухвалою суду від 04.02.2026 року постановлено провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 
08.03.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Стар Файненс Груп» був укладений договір надання коштів у кредит №09119-03/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). 
Відповідно до умов даного договору ТОВ «Стар Файненс Груп» надало позичальнику суму кредиту 6000,00 грн. строком 100 днів (дата надання кредиту 08.03.2024 року, дата повернення кредиту 15.06.2024 року).
Відповідно до п. 1.4.1 договору, процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2 цього договору.
На підтвердження факту укладення кредитного договору та отримання відповідачкою кредитних коштів, стороною позивача надано до суду копії договору про надання фінансового кредиту, інформаційне повідомлення про передачу позичальником до кредитора персональних даних, заява анкета клієнта на отримання фінансового кредиту відомості щодо ідентифікації позичальника.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі договору факторингу № 24062024, укладеного 24.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп», як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як фактором, позивач є набувачем права вимоги заборгованості до відповідача за договором № 09119-03/2024 від 08.03.2024 року, що підтверджується витягом з реєстрів боржників, права вимоги до яких відступаються.
Згідно з частиною першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до положень статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Судом встановлено факт невиконання належним чином відповідачем зобов`язань по поверненню кредитних коштів позивачу.
У зв`язку порушеннями зобов`язань за договором № 09119-03/2024 від 08.03.2024 року, відповідач ОСОБА_1 має заборгованість у сумі 21 000 грн, згідно наданого до суду стороною позивача розрахунку, з яких: 6000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15 000 грн. - заборгованість за відсотками.
Розміри кредитної заборгованості та її складові відповідач не спростував, контррозрахунку боргу не надав.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України).
Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
У зв`язку із задоволенням вимог, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу понесені судові витрати у справі: суму судового збору, сплачену ним при подачі позову до суду в сумі 3028 грн.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України).
Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений відповідно до ч. 5ст. 268 ЦПК України, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, тобто датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 04.02.2026 року, є дата складення повного судового рішення 03.03.2026 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 27, 76-81, 89, 141, 258, 263, 265, 268, 273, 280-289, 354, 355 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ – 35625014, місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул. Симона Петлюри, 30, IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк» заборгованість за кредитним договором № 09119-03/2024 від 08.03.2024 року в розмірі 21 000 (тринадцять одну тисячу) гривень, з яких: 6 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 000 грн. - сума заборгованості за відсотками. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ – 35625014, місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул. Симона Петлюри, 30, IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. 
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складений та підписаний 03.03.2026 року.

 Суддя	  С. А. Форощук