154/455/26 
2/154/718/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне
21 квітня 2026 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області 
у складі: головуючого - судді Вітера І.Р.,
з участю секретаря судового засідання Багдасарової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі також - позивач, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 26 002,60 грн. 

Стислий виклад позовних вимог
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 100274311, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн, однак належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Позивач зазначає, що кредитний договір був укладений в електронній формі із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти були перераховані відповідачу на зареєстровану ним банківську картку. 
Позивач також посилається на те, що 28 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 
Згідно з позовною заявою, станом на час звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором становить 26 002,60 грн, з яких: 6230 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 19 072,60 грн - прострочена заборгованість за процентами, 700 грн - прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту. Крім того, позивач зазначає, що ним на адресу відповідача надсилалася письмова претензія про погашення кредитної заборгованості, однак у добровільному порядку заборгованість погашена не була. 
У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 100274311 від 09 вересня 2023 року у розмірі 26 002,60 грн, а також 2422,40 грн судового збору та 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Процесуальні дії та рішення у справі.
Ухвалою Володимирського міського суду Волинської області від 11 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання. Витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію про відкриття відповідачу банківського рахунку (емітування платіжного засобу) та зарахування на нього кредитних коштів.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення у справі. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про отримання рекомендованого повідомлення. Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву, а також будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав.
З урахуванням повторної неявки відповідача, належного його повідомлення про розгляд справи, відсутності повідомлення про поважні причини неявки, а також відсутності заперечень позивача щодо такого порядку розгляду, суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до статей 223, 280 ЦПК України. 
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом за доказами сторін.
Судом встановлено, що 09 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 100274311 (індивідуальна частина). У договорі зазначено, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти, комісію та інші платежі на умовах договору. У реквізитах позичальника зазначено: ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , номер мобільного телефону НОМЕР_3 . 
Зі змісту кредитного договору вбачається, що сума кредиту становить 7000 грн, строк кредитування - 111 днів, з яких пільговий період - 21 день, поточний період - 90 днів. У договорі зазначено, що дата надання кредиту - 09 вересня 2023 року, а останній день повернення кредиту - 29 грудня 2023 року. Договором визначено, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом у межах строку кредитування, а у разі настання прострочення - за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день. Також у договорі зазначено, що комісія за надання кредиту є одноразовою та становить 700 грн, що відповідає 10,00 % від суми кредиту. 
Пунктом 2.3 договору про споживчий кредит № 100274311 передбачено право позичальника на продовження строку кредитування та поновлення пільгового періоду. Згідно з пунктом 2.3.1 договору для цього позичальник повинен сплатити комісію за управління кредитом у розмірі, що залежить від обраного строку продовження. Відповідно до пункту 2.3.2 договору, пролонгація здійснюється лише за умови вчинення позичальником двох дій у сукупності: сплати визначеного платежу та направлення кредитодавцю електронного повідомлення із застосуванням одноразового ідентифікатора. У договорі прямо зазначено, що виконання лише частини таких дій не тягне наслідку пролонгації. У разі вчинення обох дій строк кредитування, дата завершення пільгового періоду та дата остаточного погашення заборгованості змінюються пропорційно строку пролонгації, а оновлені умови відображаються в графіку платежів в особистому кабінеті позичальника.
У графіку платежів, що є додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 100274311, зазначено дату видачі кредиту - 09 вересня 2023 року, строк кредитування - 111 днів, дату останнього платежу - 29 грудня 2023 року, суму кредиту - 7000 грн, суму комісії - 700 грн, проценти за користування кредитом за пільговий період - 1837,50 грн, проценти за користування кредитом за поточний період - 18 900 грн, орієнтовну загальну вартість кредиту - 28 437,50 грн, а також загальні витрати позичальника за договором - 21 537,50 грн. У цьому ж додатку вказано реальну річну процентну ставку 21437,50 % та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача в сумі 28 437,50 грн. 
У паспорті споживчого кредиту, який долучено до матеріалів справи як додаток № 2 до договору, також зазначено, що кредитодавцем є ТОВ «Мілоан», сума кредиту становить 7000 грн, строк кредитування - 111 днів, пільговий період - 21 день, поточний період - 90 днів, тип кредиту - кредит, спосіб надання - безготівково на рахунок з використанням картки, ціль - задоволення споживчих потреб, не заборонених законодавством. У паспорті вказано процентну ставку 1,25 % на день та комісію за надання кредиту 700 грн. 
Із заяви на отримання кредиту № 100274311, створеної 09 вересня 2023 року, вбачається, що заявником є ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , стать - чоловік, вік - 26, РНОКПП НОМЕР_1 , документ, що посвідчує особу - паспорт громадянина України НОМЕР_2 , дата видачі 19 березня 2013 року, орган видачі - Володимир-Волинський РВ УМВС України у Волинській області. У заяві зазначено адресу проживання: АДРЕСА_1 , місце роботи - керівник вищої ланки, щомісячний дохід - 6700 грн, фінансовий номер телефону - НОМЕР_3 . У цій заяві вказано, що клієнт просив надати кредит у сумі 7000 грн на строк 111 днів, при цьому зазначено банківську картку VISA DEBIT GOLD № НОМЕР_4 , на яку мали бути перераховані кредитні кошти. 
У додатку № 4 до договору міститься інформація щодо належності засобу зв`язку позичальнику та наведено номер мобільного телефону НОМЕР_3 , який використовувався для комунікації з кредитодавцем. 
З довідки ТОВ «Мілоан» від 10 вересня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , при укладенні договору про споживчий кредит № 100274311 від 09 вересня 2023 року підписав цей договір з використанням одноразового ідентифікатора W48577. У довідці зазначено дату і час відправки одноразового ідентифікатора на заявку - 09 вересня 2023 року о 13:38:33, а також номер телефону, на який він був направлений - НОМЕР_3 . 
З платіжного доручення № 72129345 від 09 вересня 2023 року вбачається, що платником є ТОВ «Мілоан», отримувачем - ОСОБА_1 , код отримувача НОМЕР_1 , сума платежу - 7000 грн, а в призначенні платежу зазначено: кошти згідно договору 100274311. У платіжному документі також відображено реквізити картки отримувача НОМЕР_4 . 
Із наданої позивачем відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 100274311 вбачається, що 09 вересня 2023 року відповідачу було надано кредит у сумі 7000 грн та цього ж дня нараховано комісію за надання кредиту в сумі 700 грн. Надалі у період дії договору у відомості відображено щоденне нарахування процентів за користування кредитом. У період пільгового користування, а саме з 09 вересня 2023 року по 30 вересня 2023 року включно, у відомості зазначено щоденні нарахування процентів у розмірі 87,50 грн. Також відомість містить запис про те, що 30 вересня 2023 року відповідач сплатив 1400 грн, які первісним кредитором були зараховані таким чином: 490 грн - у рахунок погашення тіла кредиту, 420 грн - у рахунок сплати комісії за пролонгацію, 490 грн - у рахунок сплати процентів за кредитом; при цьому цього ж дня окремо було нараховано 420 грн комісії за пролонгацію. Після цього з 01 жовтня 2023 року по 07 жовтня 2023 року включно проценти нараховувалися у розмірі 81,38 грн на день. Надалі з 08 жовтня 2023 року по 13 листопада 2023 року включно у відомості відображено щоденне нарахування процентів у розмірі 195,30 грн. 13 листопада 2023 року відповідач сплатив 700 грн, які первісним кредитором були зараховані таким чином: 280 грн - у рахунок погашення тіла кредиту, 210 грн - у рахунок сплати комісії за пролонгацію, 210 грн - у рахунок сплати процентів за кредитом; цього ж дня кредитором також нараховано 210 грн комісії за пролонгацію. У подальшому з 14 листопада 2023 року по 16 листопада 2023 року включно проценти нараховувалися за ставкою 77,88 грн на добу, а з 17 листопада 2023 року по 08 січня 2024 року включно - у розмірі 186,90 грн на добу, що відповідає 3 % від залишку тіла кредиту 6230 грн. Останні відображені у відомості записи датовані 08 січня 2024 року, а загальний строк нарахування процентів за користування кредитом, відображений у цій відомості, становить 121 день. 
У виписці з особового рахунка за кредитним договором № 100274311 від 09 вересня 2023 року, сформованій ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 29 грудня 2025 року становить 26 002,60 грн. У цій виписці вказано склад заборгованості, а саме: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 6230 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків - 19 072,60 грн, прострочена заборгованість за комісією - 700 грн. У документі відображено, що дата укладення кредитного договору - 09 вересня 2023 року, дата відступлення права вимоги - 28 лютого 2024 року, а дата останнього платежу - 29 грудня 2023 року. 
Із договору відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т від 28 лютого 2024 року вбачається, що його сторонами є ТОВ «Мілоан» як кредитор та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» як новий кредитор. У договорі зазначено, що кредитор передає, а новий кредитор приймає належні кредитору права грошової вимоги до третіх осіб - боржників, включаючи права вимоги за кредитними договорами, у розмірі заборгованості, визначеному на день підписання відповідного реєстру боржників. 
У додатковій угоді № 1 від 04 березня 2025 року до договору відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т зазначено, що сторони погодили внести зміни до форми реєстру боржників, зокрема доповнити його відомостями про дату закінчення договірних відносин за кредитним договором та дату закінчення строку кредитування. 
З акта приймання-передачі реєстру боржників від 28 лютого 2024 року вбачається, що ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло реєстр боржників № 83 до договору відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т від 28 лютого 2024 року. У цьому акті зазначено, що загальна сума заборгованості за портфелем на дату передачі становить 58 845 147,18 грн. 
Із витягу з реєстру боржників № 83 від 28 лютого 2024 року вбачається, що серед переданих боржників зазначено ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , номер кредитного договору 100274311, дата укладення договору - 09 вересня 2023 року, дата закінчення договору - 29 грудня 2023 року, сума виданого кредиту - 7000 грн, залишок по тілу кредиту - 6230 грн, залишок по відсотках - 19 072,60 грн, заборгованість по комісії - 700 грн, загальна сума заборгованості - 26 002,60 грн. 
З платіжної інструкції № 73540 від 28 лютого 2024 року вбачається, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» здійснило оплату на користь ТОВ «Мілоан» в сумі 2 240 501,68 грн з призначенням платежу: оплата згідно договору відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т від 28 лютого 2024 року без ПДВ. 
Із претензії ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вих. № 2-3405-340-3419 від 29 грудня 2025 року вбачається, що позивач повідомив ОСОБА_1 про набуття права вимоги за договором відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т від 28 лютого 2024 року, навів розмір заборгованості станом на 09 грудня 2025 року та запропонував добровільно її погасити. У претензії зазначено суму боргу 26 002,60 грн, з яких 6230 грн - тіло кредиту, 19 072,60 грн - проценти, 700 грн - комісія.
Із відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260316/62054-БТ від 19 березня 2026 року, наданої на виконання ухвали суду, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , емітовано платіжну картку № НОМЕР_5 до рахунку НОМЕР_6 . У відповіді банку зазначено ідентифікаційні дані власника картки, а саме: прізвище, ім`я, по батькові - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , контактний номер телефону НОМЕР_3 . Також банк повідомив, що на вказаний рахунок за період з 09 вересня 2023 року по 14 вересня 2023 року було зараховано кошти на загальну суму 7000 грн, зокрема 09 вересня 2023 року відображено операцію «Зарахування переказу» на суму 7000 грн, при цьому у виписці за рахунком зазначено суму зарахування на картку 6965 грн після утримання комісії 35 грн. До відповіді банком додано виписку по рахунку № НОМЕР_5 за період з 09 вересня 2023 року по 14 вересня 2023 року.

Застосовані судом норми права, мотиви та висновки суду

Щодо доведеності факту укладення кредитного договору та дійсності правочину.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом статей 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, при цьому договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір та прийняття пропозиції другою стороною. 
За правилами частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі.
Відповідно до частин першої та третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах, у тому числі електронних, а воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку; використання електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом або іншим чином врегульованих сторонами.
Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України прямо передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, такий договір вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі, а кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. 
Відповідно до пункту 11 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит є видом кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, установлених договором, а споживач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.
Частина перша статті 13 цього Закону передбачає, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі, у тому числі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами законодавства, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
Частина перша статті 14 зазначеного Закону визначає, що договір про споживчий кредит укладається в порядку, встановленому цивільним законодавством України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. 
Закон України «Про електронну комерцію» визначає електронний договір як домовленість сторін, оформлену в електронній формі. Частиною третьою статті 11 цього Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти однією стороною та її прийняття другою стороною, а частиною шостою цієї статті передбачено, що акцепт може бути вчинений, зокрема, шляхом заповнення електронної форми або вчинення дій, які в інформаційній системі чітко визначені як прийняття пропозиції. Частина восьма статті 11 цього Закону вимагає, щоб при укладенні електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі особа ідентифікувалася в такій системі та надала відповідь про прийняття пропозиції.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що кредитний договір, укладений шляхом послідовного вчинення сторонами дій в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця, із підтвердженням волевиявлення позичальника одноразовим ідентифікатором, відповідає вимогам письмової форми правочину. Такий спосіб укладення договору сам по собі не свідчить про його дефектність чи недійсність, якщо з наданих доказів можливо встановити особу позичальника, зміст погоджених умов та момент акцепту. 
Саме такі обставини судом установлено у цій справі.
Із матеріалів справи вбачається, що 09 вересня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 100274311 в електронній формі через інформаційно-комунікаційну систему кредитодавця. Умовами договору визначено істотні умови кредитування, зокрема суму кредиту 7000 грн, строк кредитування 111 днів, пільговий та поточний періоди, процентну ставку, розмір комісії, дату остаточного повернення кредиту, а також персональні дані позичальника. 
У позові та долучених до нього документах наведено механізм укладення договору: відповідач пройшов реєстрацію у системі кредитодавця, створив особистий кабінет, подав заявку на отримання кредиту, вказав реквізити платіжної картки, отримав проект кредитного договору та підписав його із використанням одноразового ідентифікатора. Зі змісту заяви на отримання кредиту та інших документів вбачається, що при оформленні кредиту були використані персональні дані відповідача, його РНОКПП, паспортні дані, адреса проживання, фінансовий номер телефону НОМЕР_3 , а також реквізити банківської картки НОМЕР_4 , на яку мали бути перераховані кредитні кошти. 
Довідка ТОВ «Мілоан» від 10 вересня 2025 року підтверджує, що ОСОБА_1 при укладенні договору про споживчий кредит № 100274311 від 09 вересня 2023 року підписав цей договір з використанням одноразового ідентифікатора W48577, який був направлений на номер телефону НОМЕР_3 09 вересня 2023 року о 13:38:33. Такі дані узгоджуються з іншими матеріалами справи та підтверджують, що при укладенні правочину було використано саме той фінансовий номер телефону, який відповідач вказав у кредитних документах. 
Крім того, матеріалами справи підтверджено факт перерахування кредитних коштів відповідачу. З платіжного доручення № 72129345 від 09 вересня 2023 року вбачається, що ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 7000 грн із призначенням платежу: кошти згідно договору 100274311. Витребувана судом відповідь АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260316/62054-БТ від 19 березня 2026 року додатково підтверджує, що на ім`я відповідача емітовано картку № НОМЕР_5 , а на рахунок, до якого вона відкритий, 09 вересня 2023 року було зараховано 7000 грн. 
Суд бере до уваги, що умовами самого договору сторони погодили, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, виникають з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника та діють до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. 
Відповідач не подав відзиву на позов, не заявляв, що його персональні дані були використані сторонньою особою, не посилався на втрату контролю над фінансовим номером телефону або банківською карткою, не стверджував про несанкціоноване використання його реквізитів, не оспорював сам договір як підроблений чи такий, що укладений без його волі, та не звертався з позовом про визнання його недійсним. Така процесуальна поведінка відповідача у сукупності з письмовими доказами позивача не спростовує, а навпаки узгоджується з презумпцією правомірності правочину. 
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 роз`яснила, що презумпція правомірності правочину означає, що укладений правочин вважається таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. 
Відтак, за відсутності належних доказів недійсності договору або окремих його умов усі права та обов`язки сторін, що випливають з такого договору, підлягають реалізації та виконанню.
Суд також враховує, що відповідно до статті 627 ЦК України свобода договору охоплює право сторін самостійно визначати контрагента, форму та умови правочину в межах, що не суперечать закону. У цій справі сторони обрали електронний спосіб укладення договору, що прямо допускається цивільним законодавством та спеціальним законодавством у сфері споживчого кредитування й електронної комерції. Сам по собі той факт, що договір був укладений дистанційно, через інформаційно-комунікаційну систему кредитодавця, не нівелює ні його юридичної сили, ні обов`язковості для сторін, якщо судом встановлено досягнення згоди щодо істотних умов договору та належне підтвердження акцепту позичальником. 
З урахуванням викладеного, оцінивши надані позивачем письмові докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 09 вересня 2023 року було укладено кредитний договір № 100274311 у письмовій електронній формі, з дотриманням вимог статей 205, 207, 639, 1055 ЦК України, статей 13, 14 Закону України «Про споживче кредитування» та статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Зазначений правочин відповідачем не оспорювався, недійсним у встановленому законом порядку не визнавався, а тому є дійсним та обов`язковим для виконання сторонами. 

Щодо доведеності факту надання кредиту та виникнення обов`язку його повернення.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною другою цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті кредитного договору.
За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. 
З аналізу наведених норм випливає, що обов`язок позичальника повернути кредитні кошти та сплатити проценти виникає лише за умови належного виконання кредитодавцем свого первинного обов`язку - надання грошових коштів у розпорядження позичальника. Саме тому у спорах про стягнення заборгованості за кредитним договором факт надання кредиту є ключовою юридично значущою обставиною, яка підлягає доказуванню позивачем. 
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України саме на позивача покладається обов`язок доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема факту надання кредиту, розміру та структури заборгованості. Водночас відповідач, заперечуючи проти позову, зобов`язаний довести обставини, якими обґрунтовує свої заперечення. 
З матеріалів справи встановлено, що умовами кредитного договору № 100274311 від 09 вересня 2023 року прямо передбачено порядок надання кредиту, а саме шляхом безготівкового перерахування коштів на платіжну картку позичальника, реквізити якої були вказані відповідачем під час укладення договору через особистий кабінет в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця. У заяві на отримання кредиту відповідачем зазначено банківську картку VISA DEBIT GOLD № НОМЕР_4 , на яку мали бути перераховані кредитні кошти. 
Позивачем на підтвердження факту надання кредиту надано належні та допустимі докази, з яких вбачається, що 09 вересня 2023 року на платіжну картку відповідача було перераховано грошові кошти у розмірі 7000 грн. Зазначені обставини підтверджуються, зокрема, платіжним дорученням № 72129345 від 09 вересня 2023 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 7000 грн із призначенням платежу: кошти згідно договору 100274311. 
Крім того, вказані обставини підтверджуються витребуваною судом відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260316/62054-БТ від 19 березня 2026 року, згідно з якою на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , емітовано платіжну картку № НОМЕР_5 до рахунку НОМЕР_6 , а на вказаний рахунок за період з 09 вересня 2023 року по 14 вересня 2023 року було зараховано кошти на загальну суму 7000 грн. При цьому банк окремо зазначив, що 09 вересня 2023 року відображено операцію «Зарахування переказу» на суму 7000 грн, а у виписці за рахунком зазначено суму зарахування на картку 6965 грн після утримання банківської комісії 35 грн. 
Такі дані узгоджуються між собою, а також із умовами кредитного договору, заявою на отримання кредиту, довідкою про ідентифікацію та реквізитами платіжної картки, зазначеними відповідачем при укладенні договору. Отже, надані позивачем докази у сукупності підтверджують не лише оформлення кредитного договору, а й фактичне перерахування кредитодавцем коштів саме на платіжний засіб, що належав відповідачу. 
Суд також бере до уваги, що із наданої позивачем відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 100274311 вбачається відображення первинної операції з видачі кредиту 09 вересня 2023 року у сумі 7000 грн, а також подальший рух заборгованості, включаючи здійснення відповідачем платежів 30 вересня 2023 року та 13 листопада 2023 року. Зазначені обставини додатково узгоджуються з фактом існування між сторонами кредитних правовідносин та часткового виконання відповідачем грошового зобов`язання. 
Крім того, суд враховує, що відповідач не надав жодного доказу, який би спростовував факт отримання ним кредитних коштів, не заявляв про відсутність зарахування коштів на його картковий рахунок, не звертався до банківських установ або правоохоронних органів із заявами про несанкціоноване використання його платіжних реквізитів, а також не надав доказів повернення кредиту у повному обсязі або його неотримання. 
Факт часткового виконання відповідачем зобов`язань за договором, а саме здійснення платежів, відображених у відомості про щоденні нарахування та погашення, також є додатковим непрямим доказом того, що відповідач визнавав існування кредитних правовідносин та факт отримання кредитних коштів, оскільки без отримання кредиту виконання зобов`язання у вигляді часткового погашення є нелогічним та суперечить звичайному перебігу подій. 
Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази у їх сукупності, з урахуванням відсутності належних заперечень та доказів з боку відповідача, суд доходить висновку, що первісний кредитор належним чином виконав свій обов`язок щодо надання кредитних коштів, а відповідач отримав у користування грошові кошти у розмірі 7000 грн.
З моменту отримання кредитних коштів у відповідача виник обов`язок повернути суму кредиту, сплатити проценти та інші передбачені договором платежі у строки та на умовах, визначених договором, однак такий обов`язок належним чином виконаний не був, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає правовій оцінці судом у межах заявлених позовних вимог.

Щодо структури та змісту зобов`язання боржника та розрахунку заборгованості.
З урахуванням встановлених судом обставин та умов укладеного між сторонами кредитного договору, суд виходить із того, що грошове зобов`язання відповідача має комплексний характер та складається не лише з обов`язку повернення суми отриманого кредиту, а й обов`язку сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, прямо передбачених договором.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Як встановлено судом та підтверджується умовами кредитного договору № 100274311 від 09 вересня 2023 року, позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту у розмірі 7000 грн, сплатити проценти за користування кредитом залежно від періоду користування, а також сплатити передбачену договором одноразову комісію за надання кредиту у розмірі 700 грн.
Зі змісту договору вбачається, що сторони погодили строкову модель виконання зобов`язання, яка включала пільговий період тривалістю 21 день та поточний період тривалістю 90 днів. Протягом пільгового періоду проценти за користування кредитом підлягали нарахуванню за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування, а після його закінчення - за ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Датою остаточного погашення заборгованості за договором визначено 29 грудня 2023 року.
Таким чином, склад заборгованості за договором включає: залишок основного боргу, проценти за користування кредитом та одноразову комісію за надання кредиту, що узгоджується як із умовами договору, так і з положеннями чинного законодавства.
Позивачем у позовній заяві заявлено до стягнення заборгованість у загальному розмірі 26 002,60 грн, яка складається з: 6230 грн заборгованості за тілом кредиту, 19 072,60 грн заборгованості за процентами та 700 грн заборгованості за комісією. Вказаний розрахунок деталізований у наданих позивачем документах, зокрема у виписці з особового рахунку та відомості про щоденні нарахування та погашення.
Як убачається з матеріалів справи, у відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором відображено послідовне нарахування процентів залежно від періоду користування кредитом, а також два платежі, здійснені відповідачем, а саме 30 вересня 2023 року у сумі 1400 грн та 13 листопада 2023 року у сумі 700 грн. Водночас первісним кредитором частину цих коштів було віднесено не лише на погашення тіла кредиту та процентів, а й на сплату так званої комісії за пролонгацію.

Щодо відсутності належних доказів пролонгації строку кредитування.
Порядок пролонгації кредиту прямо врегульований пунктом 2.3 договору про споживчий кредит № 100274311. Згідно з пунктом 2.3.1 договору для продовження строку кредитування позичальник повинен сплатити комісію за управління кредитом. Водночас пунктом 2.3.2 договору передбачено, що пролонгація строку кредитування та поновлення пільгового періоду здійснюється лише за умови вчинення позичальником двох дій у сукупності, а саме: сплати визначеного платежу та направлення кредитодавцю електронного повідомлення із застосуванням одноразового ідентифікатора. Умовами договору прямо встановлено, що виконання лише частини таких дій не тягне наслідку пролонгації. 
Матеріали справи містять відомість про щоденні нарахування та погашення, з якої видно, що первісний кредитор 30 вересня 2023 року та 13 листопада 2023 року відніс частину платежів відповідача відповідно на 420 грн та 210 грн як комісію за пролонгацію. Однак у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення відповідачем другої обов`язкової дії, передбаченої пунктом 2.3.2 договору, а саме направлення кредитодавцю електронного повідомлення із застосуванням одноразового ідентифікатора про акцепт умов пролонгації. Відповідні електронні журнали, технічні підтвердження, окремі повідомлення, довідки про направлення та використання одноразового ідентифікатора саме для пролонгації кредиту позивачем не подані. 
За таких обставин сам по собі факт віднесення кредитором частини платежу на комісію за пролонгацію ще не підтверджує належного вчинення відповідачем усіх передбачених договором дій, необхідних для зміни строку кредитування. Тому суд дійшов висновку, що належних доказів пролонгації строку кредитування у справі не надано, а отже, підстави для нарахування та утримання комісій за пролонгацію в сумі 420 грн та 210 грн відсутні. 

Щодо наслідків безпідставного віднесення частини платежів на комісію за пролонгацію.
Із відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що:
- 30 вересня 2023 року відповідач сплатив 1400 грн, із яких первісний кредитор відніс 490 грн у рахунок тіла кредиту, 490 грн у рахунок процентів та 420 грн у рахунок комісії за пролонгацію;
- 13 листопада 2023 року відповідач сплатив 700 грн, із яких первісний кредитор відніс 280 грн у рахунок тіла кредиту, 210 грн у рахунок процентів та 210 грн у рахунок комісії за пролонгацію. 
Установивши відсутність належних доказів пролонгації строку кредитування, суд виходить із того, що суми 420 грн та 210 грн, які первісний кредитор відніс відповідно 30 вересня 2023 року та 13 листопада 2023 року на сплату комісії за пролонгацію, не можуть вважатися належно нарахованою та підлягаючою сплаті заборгованістю. За таких обставин зазначені кошти підлягають врахуванню при контрольному перерахунку заборгованості не як комісія, а як фактично сплачені відповідачем у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до статті 19 Закону України «Про споживче кредитування» у разі недостатності платежу вимоги кредитодавця погашаються у визначеній законом черговості, при цьому сума кредиту та проценти, навіть якщо вони є простроченими, належать до однієї черги погашення, а окремого пріоритету між цими складовими в межах такої черги закон не встановлює. Оскільки спеціального погодженого сторонами порядку внутрішнього розподілу таких сум між тілом кредиту та процентами у межах однієї черги матеріали справи не містять, суд вважає обґрунтованим віднести ці кошти пропорційно 50%/50% у рахунок погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитом. Відтак сума 420 грн сплаченої комісії підлягає зарахуванню по 210 грн у рахунок погашення тіла кредиту та процентів, а сума 210 грн - відповідно по 105 грн у рахунок погашення тіла кредиту та процентів. 

Щодо застосування змін до Закону України «Про споживче кредитування» з 24 грудня 2023 року.
Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-IX розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» був доповнений пунктом 17, яким тимчасово встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки протягом перших 120 днів не може перевищувати 2,5 %. Цей Закон набрав чинності 24 грудня 2023 року. Відтак, починаючи саме з 24 грудня 2023 року, денна процентна ставка за таким кредитом не могла перевищувати 2,5 % на день.
Отже, відображене у відомості кредитодавця нарахування після 24 грудня 2023 року процентів у розмірі 186,90 грн на добу, що відповідає 3 % від залишку тіла кредиту 6230 грн, не відповідає вимогам чинного на той час законодавства та не може бути покладене судом в основу розрахунку заборгованості. Починаючи з цієї дати, проценти підлягали нарахуванню з урахуванням законодавчого обмеження - не більше 2,5 % на день.

Щодо контрольного перерахунку заборгованості
У постанові обєднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначено, що суд має зясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу та максимального розміру заявлених до стягнення сум. Отже, у цій справі суд проводить контрольний перерахунок заборгованості.
При цьому суд виходить із того, що такий перерахунок має здійснюватися із дотриманням алгоритму розподілу платежів, фактично застосованого первісним кредитором у наданій відомості про щоденні нарахування та погашення, однак із коригуванням тієї його частини, яка пов`язана з безпідставним нарахуванням та утриманням комісій за пролонгацію, а також із урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки з 24 грудня 2023 року.
Так, у період з 10 вересня 2023 року по 30 вересня 2023 року включно, тобто протягом 21 дня пільгового періоду, проценти за користування кредитом нараховувалися за ставкою 1,25 % на день від суми кредиту 7000 грн, що становить 87,50 грн на добу. Відтак загальна сума процентів, нарахованих за цей період, становить 1837,50 грн.
30 вересня 2023 року відповідач здійснив платіж у сумі 1400 грн, який первісним кредитором був розподілений таким чином: 490 грн - у рахунок погашення тіла кредиту, 420 грн - у рахунок сплати комісії за пролонгацію, 490 грн - у рахунок сплати процентів за кредитом; цього ж дня окремо було нараховано 420 грн комісії за пролонгацію. Оскільки судом встановлено відсутність належних доказів пролонгації, зазначена сума 420 грн не може вважатися належно нарахованою комісією та підлягає перерозподілу по 210 грн у рахунок тіла кредиту та процентів. При цьому, дотримуючись алгоритму первісного кредитора, суд виходить із того, що у рахунок погашення тіла кредиту підлягає зарахуванню 700 грн (490 грн + 210 грн), а у рахунок погашення процентів - 297,50 грн (87,50 грн + 210 грн). Отже, після здійснення платежу від 30 вересня 2023 року залишок тіла кредиту становить 6300 грн (7000 грн - 700 грн), а сума процентів, нарахованих за період з 10 вересня 2023 року по 30 вересня 2023 року включно та не погашених цим платежем, становить 1540,00 грн (1837,50 грн - 297,50 грн).
Оскільки належних доказів пролонгації строку кредитування у справі не надано, після завершення пільгового періоду подальше нарахування процентів має здійснюватися в межах поточного періоду за ставкою 3 % від фактичного залишку тіла кредиту.
Тому у період з 01 жовтня 2023 року по 13 листопада 2023 року включно проценти підлягають нарахуванню за ставкою 3 % на день від залишку тіла кредиту 6300 грн, що становить 189,00 грн на добу.
Відтак загальна сума процентів, нарахованих за період з 01 жовтня 2023 року по 13 листопада 2023 року включно, становить 8316,00 грн (189,00 грн ? 44 дні).
Станом на 13 листопада 2023 року, до внесення другого платежу, загальна сума нарахованих і непогашених процентів становить 9856,00 грн (1540,00 грн + 8316,00 грн).
13 листопада 2023 року відповідач здійснив платіж у сумі 700 грн, який первісним кредитором був розподілений таким чином: 280 грн - у рахунок погашення тіла кредиту, 210 грн - у рахунок сплати комісії за пролонгацію, 210 грн - у рахунок сплати процентів за кредитом; цього ж дня кредитором також було нараховано 210 грн комісії за пролонгацію. Оскільки підстави для нарахування такої комісії відсутні, сума 210 грн підлягає перерозподілу по 105 грн у рахунок тіла кредиту та процентів. Дотримуючись того ж алгоритму, який застосовував первісний кредитор, суд виходить із того, що у рахунок погашення тіла кредиту підлягає зарахуванню 385 грн (280 грн + 105 грн), а у рахунок погашення процентів - 300,30 грн (195,30 грн + 105 грн). Отже, після здійснення платежу від 13 листопада 2023 року залишок тіла кредиту становить 5915 грн (6300 грн - 385 грн), а залишок нарахованих і непогашених процентів становить 9555,70 грн (9856,00 грн - 300,30 грн).
У період з 14 листопада 2023 року по 23 грудня 2023 року включно, тобто протягом 40 днів, проценти за користування кредитом підлягають нарахуванню за ставкою 3 % на день від залишку тіла кредиту 5915 грн, що становить 177,45 грн на добу. Відтак загальна сума процентів, нарахованих за цей період, становить 7098,00 грн (5915 грн ? 3 % ? 40 днів). Отже, станом на 23 грудня 2023 року загальна сума нарахованих і непогашених процентів становить 16 653,70 грн (9555,70 грн + 7098,00 грн).
Починаючи з 24 грудня 2023 року, з урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка за таким кредитом не могла перевищувати 2,5 % на день. Тому у період з 24 грудня 2023 року по 29 грудня 2023 року включно, тобто протягом 6 днів, проценти за користування кредитом підлягають нарахуванню за ставкою 2,5 % на день від залишку тіла кредиту 5915 грн, що становить 147,875 грн на добу. Відтак загальна сума процентів, нарахованих за цей період, становить 887,25 грн (5915 грн ? 2,5 % ? 6 днів). Отже, станом на 29 грудня 2023 року загальна сума нарахованих і непогашених процентів становить 17 540,95 грн (16 653,70 грн + 887,25 грн).
Таким чином, за результатами контрольного перерахунку станом на 29 грудня 2023 року, тобто в межах погодженого сторонами строку кредитування, залишок заборгованості за тілом кредиту становить 5915 грн, а заборгованість за процентами за користування кредитом - 17 540,95 грн.
Якщо враховувати також передбачену договором та окремо заявлену позивачем одноразову комісію за надання кредиту у розмірі 700 грн, загальний розмір заборгованості за результатами контрольного перерахунку становить 24 155,95 грн (5915 грн + 17 540,95 грн + 700 грн).

Висновок суду.
З урахуванням установлених судом обставин, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був належним чином укладений договір про споживчий кредит № 100274311 від 09 вересня 2023 року, первісний кредитор виконав свій обов`язок щодо надання відповідачу кредитних коштів, а позивач набув право вимоги до відповідача на підставі договору відступлення права вимоги. Разом із тим заявлений позивачем розрахунок заборгованості не може бути покладений судом в основу рішення в повному обсязі, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів вчинення відповідачем усіх передбачених договором дій, необхідних для пролонгації строку кредитування, у зв`язку з чим нарахування та утримання комісій за пролонгацію є безпідставним. Крім того, починаючи з 24 грудня 2023 року нарахування процентів мало здійснюватися з урахуванням законодавчого обмеження максимального розміру денної процентної ставки. 
За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність здійснення контрольного перерахунку заборгованості в межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 29 грудня 2023 року включно, із виключенням безпідставно нарахованих комісій за пролонгацію та перерозподілом відповідних сум у рахунок погашення тіла кредиту і процентів. За результатами проведеного перерахунку встановлено дійсну заборгованість відповідача у розмірі 24 155,95 грн.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню у тому розмірі, який підтверджується матеріалами справи та встановлений судом за результатами такого контрольного перерахунку, а в решті заявлених вимог слід відмовити.

Судові витрати
Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн, а також просив стягнути з відповідача 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення таких витрат позивач послався на договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, укладений між ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», ордер на надання правничої допомоги № 1408806 від 20 жовтня 2025 року, акт наданих послуг № Д/13709 від 05 січня 2026 року, а також детальний опис наданих послуг до цього акта. Із зазначених документів убачається, що вартість правничої допомоги визначена сторонами у фіксованому розмірі 8000 грн, а до складу наданих послуг включено усну консультацію клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції, складення позовної заяви та її подання до суду. У детальному описі наданих послуг зазначено, що загальний обсяг виконаної роботи становив 6 годин 30 хвилин. 
Відповідач заперечень щодо розміру, реальності чи співмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу не подав.
Оскільки позов заявлено на суму 26 002,60 грн, а за результатами розгляду справи підлягають задоволенню вимоги на суму 24 155,95 грн, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судового збору, що підлягає стягненню, становить: 24 155,95 грн ? 2662,40 грн / 26 002,60 грн = 2472,09 грн. Розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню, становить: 24 155,95 грн ? 8000 грн / 26 002,60 грн = 7431,86 грн. Усього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 9903,95 грн судових витрат.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 204, 205, 207, 509, 525, 526, 530, 610, 626, 627, 628, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», суд,

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: 79018, Львівська область, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, IBAN НОМЕР_7 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614, заборгованість за кредитним договором № 100274311 від 09 вересня 2023 року у розмірі 24155 (двадцять чотири тисячі сто п`ятдесят п`ять) гривень 95 копійок, з яких:
-5915,00 грн - заборгованість за тілом кредиту;
-17 540,95 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом;
-700,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 35234236, судові витрати у розмірі 9903 (дев`ять тисяч дев`ятсот три) гривні 95 копійок, з яких:
-2472,09 грн - судовий збір;
-7431,86 грн - витрати на професійну правничу допомогу.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Відповідач має право подати до Володимирського міського суду Волинської області заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ігор Вітер