П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/18559/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д. 
Суддя-доповідач - Капустинський М.М. 
19 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М. 
суддів: Шидловського В.Б.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування акту та наказу, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просили:
- визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30 травня 2025 року №165 "Про результати службового розслідування";
- визнати протиправним і скасувати акт проведення службового розслідування затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести службове розслідування загибелі (смерті) військовослужбовця майора ОСОБА_4 , яка сталася 26 травня 2025 року, відповідно до вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, та вимог Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з урахуванням висновків суду, та скласти за його результатами відповідні акти, в яких зазначити, що загибель (смерть) майора ОСОБА_4 сталася під час виконання обов`язків військової служби та пов`язана із захистом Батьківщини.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є, відповідно, дружиною (вдовою) та донькою ОСОБА_4 , смерть якого, на їх думку, сталася під час виконання обов`язків військової служби та пов`язана із захистом Батьківщини. За фактом його смерті проведено службове розслідування. Водночас, обставини, які встановлені за результатами проведення розслідування відповідачем, не визначають смерть ОСОБА_4 такою, що пов`язана із захистом Батьківщини. Позивачі вважають, що відповідач протиправно не застосував положення розділу ІІІ Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 (далі - Інструкція №332). Це зумовило порушення процедури службового розслідування за фактом смерті/травмування (політравма) майора ОСОБА_4 .
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року позов задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок масованого ракетного обстрілу загинув майор ОСОБА_4 , виконуючи обов`язки військової служби під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, захищаючи Батьківщину. Смерть наступила в результаті політравми від ушкодження внаслідок військових дій від вибухів та осколків. Тобто внаслідок бойового ураження з боку противника при виконання обов`язків військової служби. При цьому, згідно з абзацом 1 пункту 3 Інструкції №332, вона не поширюється на військовослужбовців, які, зокрема, померли або загинули внаслідок бойових уражень. Тому відсутні підстави для застосування положень Інструкції №332. Як наслідок, правомірно застосовано Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (далі - Порядок №608), який визначає загальну процедуру проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України.
Вказує на те, що порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців належить до компетенції органів військового управління, які здійснюють керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України.
Вважає, що права позивачів не порушені, оскільки відповідно до абзацу 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ №1311 від 15.11.2024, яка застосовується з 25.08.2024, та Постановою КМУ №1000 від 15.08.2025), розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становить менше 15 млн. гривень.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, згідно з свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 21.06.2002 відділом реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 21.06.2002 одружились.
ОСОБА_4 - батько ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 04.08.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління Хмельницької області.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 27.05.2025 Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №1471 від 26.05.2025 та довідкою про причину смерті №1471 від 26.05.2025 смерть ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 настала на території військової частини. Причина смерті: полі травма, ушкодження внаслідок військових дій від вибухів та осколків.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26.05.2025 №158 «Про призначення службового розслідування за фактом загибелі (смерті) військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 » наказано провести службове розслідування.
В акті службового розслідування, затвердженому 30.05.2025 командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 , зазначено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2025 №144, бойового наказу начальника НОМЕР_5 об`єднаного центру зберігання та ремонту військової техніки та військово-технічного майна з організації охорони, оборони та протиповітряного прикриття №145дск від 25.05.2025 року, начальник служби охорони державної таємниці, майор ОСОБА_4 знаходився на бойовому чергуванні та виконував обов`язки чергового служби криптографічного захисту.
Згідно з журналом бойових дій військової частини НОМЕР_1 26.05.2025 року, під час комбінованої масованої атаки виконуючи обов`язки чергового служби криптографічного захисту, внаслідок падіння шахіду на дах пункту управління проводив евакуацію секретних (таємних) носіїв та апаратури. Під час евакуації відбулася повторна атака шахідами, внаслідок якої майор ОСОБА_4 отримав поранення не сумісні з життям.
Діагноз: Смерть в результаті політравми від ушкодження внаслідок військових дій від вибухів та осколків.
Перебував в засобах індивідуального захисту (шолом, бронежилет).
У стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння не перебував. Поранення (травмування) не пов`язане з вчиненням військовослужбовцем адміністративного (кримінального) правопорушення та навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Таким чином, майор, начальник служби охорони державної таємниці, ОСОБА_4 , отримав поранення (травмування) не сумісні з життям при забезпеченні заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час воєнних дій на території України, при виконанні обов`язків військової служби на території військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
У наказі командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.05.2025 №165 "Про результати службового розслідування" наказано:
- вважати, що загибель начальника служби охорони державної таємниці майора ОСОБА_4 , наступила 26 травня 2025 року під час виконання бойових (службових) завдань, унаслідок бойового ураження з боку противника при виконанні обов`язків військової служби;
- у зв`язку з тим, що у загибелі військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 , прямої чи безпосередньої вини немає - до відповідальності нікого не притягувати;
- випадок загибелі військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 , в Журналі реєстрації потерпілих від нещасних випадків не обліковувати у зв`язку з тим, що поранення та загибель сталися унаслідок бойових уражень з боку противника в районі ведення бойових дій та є бойовими людськими втратами.
У протоколі засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-0804-1103-5249-7 від 04.08.2025 НОМЕР_6 Регіональної ВЛК (м. Вінниця) зазначено, що «ТРАВМА, ЯКА ПРИЗВЕЛА ДО СМЕРТІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВЯЗАНА З ВИКОНАННЯМ ОБОВ`ЯЗКІВ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ».
Позивачі, вважаючи порушеними їх права, звернулися з позовом до суду.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Частиною 1 статті 1 Закону №2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з частиною 14 статті 2 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За приписами частини 1 статті 4 Закону України «Про оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який триває до цього часу.
Відповідно до абзацу 4 пункту 2 розділу I Порядку №608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Згідно з пунктом 1 розділу VІ Порядку №608 pа результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Отже, за результатами службового розслідування командир військової частини приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.
Однак, як встановив суд, військовослужбовець ОСОБА_4 загинув на території військової частини НОМЕР_1 , під час повторної атаки шахідами, виконуючи обов`язки чергового служби криптографічного захисту, а саме проводячи евакуацію секретних (таємних) носіїв та апаратури під час комбінованої масованої атаки, внаслідок падіння шахеду на дах пункту управління.
Суд зазначає, що Порядок №608 визначає загальну процедуру проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, водночас, Інструкція №332 визначає спеціальну процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах.
Відповідно до абзацу 1 пункту 3 розділу І Інструкції №332 ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.
Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають (абзац 2 пункту 3 розділу І Інструкції №332).
Абзацом 3 пункту 3 розділу І Інструкції №332 визначено, що випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.
З наведених норм слідує, що положення Інструкції №332 не поширюється на військовослужбовців, які загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій, оскільки такі випадки є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають. Водночас, випадки загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.05.2025 у справі №300/6309/23, в якій зазначив, що посилаючись на необхідність проведення службового розслідування відповідно до вимог Інструкції №332, суд апеляційної інстанції не дослідив і не надав правової оцінки обставинам, з якими пов`язується необхідність проведення службового розслідування відповідно до положень Інструкції №332, а саме ключовим є те, чи пов`язана з бойовими ураженнями або діями з боку противника загибель військовослужбовця.
Враховуючи вказаний висновок Верховного Суду, суд зазначає таке.
У наказі командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.05.2025 №165 "Про результати службового розслідування" зазначено, що загибель військовослужбовця ОСОБА_4 сталася унаслідок бойових уражень з боку противника в районі ведення бойових дій.
Щодо цього слід зазначити таке.
Відповідно до Військового стандарту 01.305.003 (Видання 1, медичне забезпечення) Класифікація бойових уражень, небойових травм та захворювань у Збройних Силах України, який встановлює єдину номенклатуру для кодування та обліку санітарних втрат за їх причиною та анатомією, допомагаючи уніфікувати медичну звітність, розрізняючи поранення, травми, контузії, акубаротравми тощо, як у бойових, так і в небойових умовах, ураження - частковий вид бойової травми, який визначається як порушення здоров`я людини внаслідок дії на неї фізичних, термічних, хімічних, біологічних та інших факторів.
У контексті наведеного, бойове ураження стосується визначення факту безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або завдань щодо відбиття збройного нападу/вогневого ураження. При цьому, наявність факту безпосередньої участі може мати місце, за умови, коли військовослужбовець був залучений до реальних бойових зіткнень, а не просто перебував у зоні бойових дій.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 на день смерті не був безпосередньо залучений до бойових дій або завдань щодо відбиття збройного нападу/вогневого ураження. Це свідчить про відсутність підстав для твердження про отримання зазначеним військовослужбовцем бойових уражень з боку противника в районі ведення бойових дій.
Щодо зазначення в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.05.2025 №165 "Про результати службового розслідування" про те, що загибель ОСОБА_4 є бойовими людськими втратами, то суд зазначає та враховує таке.
Методикою визначення військових втрат, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 14.09.2022 №277 (далі - Методика №277), встановлено механізм визначення військових втрат, що включають людські та матеріальні військові втрати і витрати, пов`язані з бойовими діями (терористичними актами, диверсіями, ракетно-бомбовими ударами), спричинені військовою агресією Російської Федерації.
Згідно з пунктом 1 підрозділу 2 розділу ІІІ Методики №277 людські втрати класифікуються за такими критеріями: загинули під час виконання бойових завдань; загинули від застосування противником зброї масового ураження й інших видів зброї; померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва під час бойової обстановки, перебування в полоні (у заручниках) або інтернування незалежно від місця смерті; загинули внаслідок подій і нещасних випадків, пов`язаних із виконанням завдань командування, під час виконання бойових завдань (аварії літаків, автомашин та іншої бойової техніки, аварії (катастрофи) на залізниці, вибухи мін, виконання рятувальних робіт).
Відповідно до пункту 2 підрозділу 2 розділу ІІІ Методики №277 людські втрати розраховуються за такою формулою: В = Б + З + П + І, де Б - кількість загиблих під час виконання бойових завдань; З - кількість загиблих від застосування противником зброї масового ураження й інших видів зброї; П - кількість померлих внаслідок поранення, контузії, каліцтва під час бойової обстановки, перебування в полоні (у заручниках) або інтернування незалежно від місця смерті; І - кількість загиблих внаслідок інших подій і нещасних випадків, пов`язаних із виконанням завдань командування, під час виконання бойових завдань (аварії літаків, автомашин та іншої бойової техніки, аварії (катастрофи) на залізниці, вибухи мін, виконання рятувальних робіт тощо).
Згідно з пунктом 3 підрозділу 2 розділу ІІІ Методики №277 відомості про безповоротні втрати особового складу обліковуються у відомостях про безповоротні втрати Збройних Сил України за формою, наведеною в додатку 5 до цієї Методики.
Відповідно до пункту 4 підрозділу 2 розділу ІІІ Методики №277 блок-схема визначення людських втрат під час участі в антитерористичній операції, заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації наведена в додатку 6 до цієї Методики.
Згідно з вказаною блок-схемою, Кадровий центр Збройних сил України здійснює організацію та координацію діяльності з визначення людських втрат, узагальнення даних з донесень про загальні втрати особового складу.
Додатком 5 до Методики №277, як бойові безповоротні втрати особового складу Збройних Сил України, обліковуються втрати особового складу із такими причинами загибелі (смерті):
- загинули під час виконання бойових завдань;
- загинули від зброї масового ураження та інших видів зброї;
- померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва під час бойової обстановки, перебування в полоні (заручниках) або інтернування незалежно від місця смерті;
- загинули внаслідок подій і нещасних випадків, пов`язаних із виконанням завдань командування в ході виконання бойових завдань (аварій літаків, автомашин та іншої бойової техніки, катастроф на залізниці, вибухів мін, виконання рятувальних робіт).
З урахуванням наведеного, суд вважає, що класифікація загибелі військовослужбовця як бойової безповоротної втрати (ББВ), відповідно до критеріїв Додатку 5 Методики №277, є необхідною, але недостатньою умовою для однозначного підтвердження її зв`язку виключно з бойовими ураженнями або діями з боку противника.
Методика, розроблена для оцінки шкоди від агресії, розширює традиційне військове поняття ББВ, включаючи не лише прямі наслідки ворожого вогню, а й окремі випадки, які за суттю є нещасними випадками (наприклад, аварії техніки), що сталися під час виконання бойових завдань у районі ведення бойових дій.
Таким чином, для ухвалення рішення про необхідність проведення службового розслідування, згідно з положеннями Інструкції №332, що фокусується саме на встановленні прямого причинного зв`язку з діями противника, самої лише загальної класифікації ББВ недостатньо.
В такому випадку потрібне додаткове встановлення факту, чи підпадає конкретний випадок під критерії прямого бойового ураження, чи є наслідком подій та нещасних випадків, що вимагає детального аналізу первинних документів про обставини загибелі.
З урахуванням наведених норм та фактичних обставин справи, суд вважає, що загибель (смерть) військовослужбовця ОСОБА_4 не пов`язана з бойовими ураженнями або діями з боку противника, а тому, обставини загибелі зазначеного військовослужбовця мають розслідуватись відповідно до вимог Інструкції №332.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Інструкції №332 визначено, що спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки з військовослужбовцями зі смертельним наслідком; нещасні випадки, унаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми; групові нещасні випадки, що сталися одночасно з двома і більше військовослужбовцями, незалежно від тяжкості шкоди їх здоров`ю; випадки зникнення військовослужбовців, за відсутності ознак ухилення від військової служби; випадки смерті військовослужбовців.
Спеціальне розслідування зазначених вище випадків проводиться за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції №332 військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених частиною четвертою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Положеннями частини 4 статті 24 Закону №2232-XII встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
При цьому, як встановив суд, ОСОБА_4 на час смерті виконують обов`язки військової служби на території військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення №402), медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Відповідно до пункту 21.1 глави 21 розділу II Положення №402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Згідно з пунктом 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема:
а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України».
в) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане, у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, крім поранень (контузій, травм, каліцтв), одержаних за обставин фактичного виконання службових обов`язків, передбачених у підпункті «а» цього пункту.
Зі змісту наведених норм слідує, що законодавець розділяє поранення (контузія, травма, каліцтво), як пов`язаного з проходженням військової служби, так і пов`язаного з захистом Батьківщини.
Так, захворювання, пов`язане з проходженням військової служби застосовується: у разі якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.
Відповідно до пункту 21.7 глави 21 розділу II Положення №402 постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва).
Оригінали або копії Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, надсилаються (передаються) військовою частиною (закладом, установою) до закладу охорони здоров`я в електронній або паперовій формі.
Тобто причинний зв`язок ВЛК встановлює на підставі наданих військовою частиною документів. Цим заперечуються доводи відповідача про відсутність підстав для визначення загибелі (смерті) майора ОСОБА_4 як такої, що пов`язана із захистом Батьківщини, з посиланням на протокол засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-0804-1103-5249-7 від 04.08.2025 НОМЕР_6 Регіональної ВЛК (м. Вінниця), висновки якої зроблені на підставі документів, наданих військовою частиною НОМЕР_1 .
Разом з тим, в акті службового розслідування, затвердженому 30.05.2025 командиром військової частини НОМЕР_1 , зазначено, що «майор, начальник служби охорони державної таємниці, ОСОБА_4 , отримав поранення (травмування) не сумісні з життям при забезпеченні заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час воєнних дій на території України».
Однак, суд встановив, що відповідачем за фактом загибелі (смерті) майора ОСОБА_4 , не застосовано положення розділу ІІІ Інструкції №332 та, як наслідок, не дотримано визначеної процедури та не складено передбачених вказаною інструкцією документів за результатами спеціального розслідування, яке мало бути проведене.
Апеляційний суд зазначає, що оскільки відповідачем порушено процедуру службового розслідування за фактом загибелі (смерті) майора ОСОБА_4 , то рішення прийняті відповідачем за результатами такого розслідування є протиправними. Тому слід визнати протиправними і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.05.2025 №165 "Про результати службового розслідування" та акт проведення службового розслідування затверджений 30.05.2025 командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 .
Колегія суддів не надає оцінку наявним у матеріалах справи доказам, що слугували підставою для винесення командиром військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) наказу від 30.05.2025 №165 "Про результати службового розслідування", з огляду на викладені висновки про необхідність проведення спеціального розслідування відповідно до положень Інструкції №332. Суд надав оцінку наявним матеріалам справи лише в частині визначення наявності/відсутності підстав для застосування Інструкції №332, а також, пов`язаності загибелі (смерті) майора ОСОБА_4 з захистом Батьківщини.
Більше того, суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо не порушення прав, свобод і законних інтересів позивачів.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд встановив, що позивачі є дружиною та донькою військовослужбовця ОСОБА_4 та, відповідно, особами, які згідно зі статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.
Відтак, беручи до уваги викладене, суд вважає, що у зв`язку з недотриманням відповідачем процедури проведення службового розслідування у спірному випадку на підставі приписів Інструкції №332, та, як наслідок, не складення визначених вказаною інструкцією документів за результатами проведеного спеціального розслідування, порушені соціальні права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як членів сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_4 , з боку відповідача.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Шидловський В.Б.    Сапальова Т.В.