Справа № 451/294/26
Провадження № 1-кп/451/77/26 

ВИРОК
іменем України
19 березня 2026 року місто Радехів
Радехівський районний суд Львівської області 
в складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 
секретаря – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів матеріали кримінального провадження № 12026141280000015 від 17.01.2026 про обвинувачення 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми Сумської області, громадянина України, військовозобов`язаного, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, офіційно працюючого - водієм ТзОВ «Діберті Авто Груп», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -
де сторонами виступають з боку:
обвинувачення - прокурор ОСОБА_4 
захисту - захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 
за участю прокурора, захисника, обвинуваченого
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 – 17.01.2026 близько 12 год 47 хв на вул. Героїв Майдану, смт. Лопатин, Шептицького району, Львівської області ( автомобільна дорога територіального значення Т 1410 сполучення Броди – Лопатин – Радехів – Шептицький), будучи зупиненим працівниками поліції на автомобілі марки Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку з порушенням ним пункту 8. 5. 1 ПДР - Порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, під час складання поліцейськими СРПП відділення поліції №1 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області старшим сержантом поліції ОСОБА_6 , старшим сержантом ОСОБА_7 адміністративних матеріалів на нього за ст. 130 КУпАП та знаходячись у службовому автомобілі марки «Citroen Celysee» реєстраційний номер НОМЕР_2 , звернувся до службової особи - інспектора СРПП відділення поліції №1 Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 з пропозицією надати йому неправомірну вигоду за не складення відносно нього адміністративного матеріалу за ст. 130 КУпАП. Після чого, незважаючи на попередження про кримінальну відповідальність за вказані дії, обвинувачений ОСОБА_3 за те, щоб вказані службові особи з використанням наданих їм влади та службового становища не складали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП та повернули йому вилучене посвідчення водія видане на його ім`я надав неправомірну вигоду в сумі 200 євро.
Такими діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України - здійснення пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема показав, що 17.01.2026 близько 12 год 47 хв вул. Героїв Майдану, смт. Лопатин, Шептицького району, Львівської області ( автомобільна дорога територіального значення Т 1410 сполучення Броди – Лопатин – Радехів – Шептицький) керував автомобілем марки «Mercedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції. Знаходячись в салоні службового автомобіля, він звернувся до поліцейського СРПП ВП №1 Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 з пропозицією надати йому неправомірну вигоду з метою уникнути відповідальності за складання на нього протоколу за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Незважаючи на попередження про кримінальну відповідальність за вказані дії, під час складання адміністративних матеріалів та перебуваючи у службовому автомобілі «Citroen Celysee» реєстраційний номер НОМЕР_2 , він надав працівникам поліції таку вигоду в сумі 200 євро; у вчиненому розкаюється. Просить суворо не карати, призначити покарання у вигляді штрафу, оскільки працює офіційно та має можливість його сплатити.
Заслухавши показання обвинуваченого, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники розгляду справи правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо встановлення фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у справі.
Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
У судовому засіданні були досліджені документи, а саме: постанова про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні від 17.01.2026, постанова про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні від 20.01.2026, ухвала слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 20.01.2026 про накладення арешту.
Крім цього, у судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: копія паспорту; вимога про судимість обвинуваченого, згідно якої ОСОБА_3 раніше не судимий; картака платника податків, довідки від 27.01.2026 та 07.01.2026 згідно яких ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не знаходиться; довідка - характеристика, згідно якої обвинувачений двічі притягався до адміністративної відповідальності, характеристики з місця проживання та праці, згідно яких характеризується позитивно, одружений, має малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаний згідно «резерв +».
Враховуючи викладене, суд, дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, покази обвинуваченого про визнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведеною повністю і вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто у здійсненні пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.
При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України – судом не встановлено.
Щодо особи обвинуваченого, то ОСОБА_3 раніше не судимий, офіційно працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, має одну малолітню дитину. Судом враховується відсутність тяжких наслідків у даному кримінальному провадженні, повне визнання вини обвинуваченим та щире його каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченого своєї протиправної поведінки, ставлення обвинуваченого до вчиненого, та готовність нести за це відповідальність, наявність обставини, що пом`якшує покарання, вік обвинуваченого, його соціальне положення.
Таким чином, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який офіційно працює, має дохід, клопотання обвинуваченого, який просив призначити йому покарання у виді штрафу, позиції сторони обвинувачення та обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.
Згідно із ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Відповідно до ч. 10 ст. 100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється лише після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей знав про їх незаконне використання.
Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.
Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 20.01.2026 накладено арешт на кошти в розімірі 200 євро, які є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Грошові кошти в розмірі 200 євро, як зазначив обвинувачений, належать йому і він знав, що використовував їх незаконно.
Беручи до уваги те, що обвинувачений знав про незаконне використання грошей як знаряддя вчинення злочину, злочин скоєно умисно, за його вчинення передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, а тому необхідно застосувати спеціальну конфіскацію грошей у власність держави.
Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч. 4 ст. 174 КПК України).
Оскільки суд вже дійшов висновку про спеціальну конфіскацію грошей у власність держави, а тому арешт накладений на них скасуванню не підлягає.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. 
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 615 КПК України, суд-
ухвалив :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 ( одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 ( сімнадцять тисяч ) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово технічної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/114-26/2435-ДД від 12.02.2026) – 3565,60 грн.
Речові докази: 11 файлів ємкістю 5.44 ГВ, які скопійовано на два оптичних лазерних диски DVD із записом від 17.01.2026 із цифрової нагрудної камери працівників відділення поліції №1 Шептицького районного відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області, які згідно постанови про прилучення речових доказів від 20.01.2026 визнані речовим доказом та приєднані до матеріалів кримінального провадження – зберігати при матеріалах кримінального провадження № 12026141280000015 від 17.01.2026.
Застосувати спеціальну конфіскацію грошових коштів в сумі 200 євро купюрами: купюра номіналом 100 євро серія WA 2869916311, 100 євро серія WA 2869916383, які згідно постанови про прилучення речових доказів від 17.01.2026 визнані речовим доказом, прилучені до кримінального провадження № 12026141280000015 від 17.01.2026 - на користь держави.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 20.01.2026 на гроші в сумі 200 євро - залишити без змін.
Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. 
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Радехівський районний суд Львівської області.
В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.
Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя	ОСОБА_8