КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2026 року Київ № 320/31954/24
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про скасування вимоги про сплату боргу,
в с т а н о в и в:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (ГУ ДПС у Київській області, податковий орган, контролюючий орган).
Просила суд скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2024 № Ф-3108-1036.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позапланова перевірка позивача проведена з процедурними порушеннями. Зокрема, наказ на проведення перевірки не містить конкретних обставин проведення такої. Також перевірка, передбачена підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України № 2755-VI (ПК України), проводиться за умови направлення контролюючим органом письмового запиту в якому вказуються порушення допущені платником податків, для надання пояснень, однак жодних запитів від відповідача, позивач не отримувала. Звернуто увагу, що перевірка проведена в період дії мораторію на проведення перевірок, встановленого Законом №3219-ХІ. Крім того, згідно тверджень позивача, остання не мала можливості надати первинні облікові документи відповідачу через те, що вони зберігались в магазині, який був пограбований в період окупації, а документація знищена. 
Ухвалою від 12.07.2024 відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено, що справа буде розглядатися одноособово суддею Скрипкою І.М. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Витребувано від відповідача протягом десяти днів з дня вручення (ознайомлення) копії цієї ухвали шляхом подання через канцелярію суду:
- усіх належним чином завірених доказів та матеріалів, що були використані відповідачем під час прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2024 № Ф-3108-1036;
- письмових пояснень щодо спірних відносин;
- усіх рішень, які прийняті за результатами перевірки позивача, що відбулася з 28.08.2023 по 01.09.2023.
Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався. Вимоги ухвали від 12.07.2024 не виконав.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69,2 пункту 69 підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України та пункту 2 частини першої статті 13, пункту 9-23 розділу VIII прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Закон № 2464-VI), наказу ГУ ДПС у Київській області від 25.08.2023 № 1626-п працівниками ГУ ДПС у Київській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиного внеску), валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року, відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до першого примірника акта.
Копію наказу ГУ ДПС у Київській області від 25.08.2023 № 1626-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки та направлення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 25.08.2023 № 6319/10-36-24-06 та № 6320/10-36-24-06 пред`явлено для ознайомлення та вручено ФОП ОСОБА_1 28.08.2023 особисто під підпис.
За результатами перевірки складено акт від 08.09.2023 № 19077/10-36-24-06/ НОМЕР_1 ,у якому зафіксовано, зокрема, наступні порушення позивачем вимог:
- пункту 2 частини першої статті 7, статті 8 частини другої статті 9 Закону №2464-VI, в частині заниження суми доходу з якого відраховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 на 460 446,83 грн; 
- підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, пункту 164.1, підпункту 164.2.1 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168. підпункту «а» пункту 176.2 статті 176, пункту 177.7 статті 177 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 18 480,59 грн.
За результатами перевірки сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмка) від 13.12.2023 № Ф-23460/10-36-24-06/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Київській області на суму 460 318,63 грн та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2023 № Ф-23460/10-36-24-06/ НОМЕР_1 на суму 18 595,64 грн.
В подальшому, відповідачем сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2024 № Ф-3108-1036 на суму 478 914,27 грн.
Не погоджуючись з вказаною вимогою, позивач оскаржила її до суду шляхом подання даного адміністративного позову.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Так, Верховний Суд у постанові від 20.02.2020 у справі №826/17123/18 сформулював правовий висновок, відповідно до якого платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення податкової перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність прийнятих за її висновками податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
У постанові від 28.09.2022 у справі № 160/2552/21 Верховний Суд зауважив, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формального порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
За нормами підпункту 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
За змістом підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України в якості підстави для проведення документальної позапланової перевірки передбачено отримання контролюючим органом податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
У відповідності із пунктом 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
За правилами пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Як вбачається із акта перевірки та не заперечується позивачем, їй вручено копію наказу ГУ ДПС у Київській області від 25.08.2023 № 1626-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки та направлення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 25.08.2023 № 6319/10-36-24-06, особисто під підпис. 
Проте, як свідчить зміст наказу від 25.08.2023 № 1626-п, такий не містить жодної з підстав, зазначених в підпункті 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України. 
В той же час, як вже зазначалося судом, призначенню документальної позапланової перевірки, зокрема з підстав, визначених у підпункті 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, передує ненадання (надання не в повному обсязі) платником податків пояснень та документальних підтверджень на письмовий запит контролюючого органу з відповідного питання, якщо такий запит оформлено і направлено відповідно до вимог законодавства.
Однак, податковим органом не доведено дотримання ним вказаної законодавчої норми. 
Як вбачається зі змісту позовної заяви, однією із підстав позову щодо протиправності спірної вимоги, позивачем вказано незаконність призначення та проведення перевірки.
Отже, доводи з приводу невиконання вимог Податкового кодексу України в частині дотримання процедури призначення та проведення перевірки, як підстави позову, можуть бути самостійною та достатньою підставою для визнання протиправними та скасування рішень податкового органу, прийнятого за результатами перевірки. 
Однак, порушення допущені податковим органом процедури проведення перевірки та виявлені судом в рамках розгляду цієї справи не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки як встановлено з матеріалів справи, за результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 25.08.2023 № 6319/10-36-24-06 та № 6320/10-36-24-06, податковим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмка) від 13.12.2023 № Ф-23460/10-36-24-06/2467215888 ГУ ДПС у Київській області на суму 460 318,63 грн та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2023 № Ф-23460/10-36-24-06/2467215888 ГУ ДПС у Київській області на суму 18 595,64 грн, які ФОП ОСОБА_1 ні в адміністративному, ні в судовому порядку не оскаржувалися.
Натомість предметом спору у цій справі є вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 12.02.2024 № Ф-3108-1036 на суму 478 914,27 грн.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені в Законі України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Закон №2464-VI).
Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI передбачено, що фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, є платниками єдиного внеску.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Так, пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції Закону України від 06.12.2016 №1774-VIІІ) передбачено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Таким чином, приписи пунктів 2 та 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції Закону України від 06.12.2016 №1774-VIІІ) встановили, що з 01.01.2017 фізичні особи-підприємці, не залежно від того отримали вони дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року від такої діяльності чи ні, зобов`язані сплатити за такий період єдиний внесок в розмірі не меншому за розмір мінімального страхового внеску.
За визначенням наведеним в пункті 5 частини першої статті 1 Закону №2464-VI мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
За положеннями частини дванадцятої статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 9 Закону №2464-VI).
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 14 Закону №2464-VI на податкові органи покладено обов`язок здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 13 Закону №2464-VI податкові органи мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.
Розділом VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (Інструкція № 449), врегульований порядок стягнення заборгованості з єдиного внеску із платників.
Пунктом 1 розділу VI Інструкції № 449 передбачено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.
За нормами пункту 2 розділу VI Інструкції № 449 у разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Згідно пункту 3 розділу VI Інструкції № 449 податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Податковий орган надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІКС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи) (п.4 розділу VI Інструкції № 449).
Як з`ясовано судом, згідно даних інтегрованої картки платника податків, за позивачем станом на 31.01.2024 рахується заборгованість на загальну суму 478 914,27 грн, у тому числі:
- по коду класифікації доходів бюджету 71040000 (єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) на суму 460 318,63 грн, яка виникла внаслідок несплати частини заборгованості зі сплати єдиного внеску згідно вимоги про сплату боргу (недоїмка) від 13.12.2023 № Ф-23460/10-36-24-06/2467215888 ГУ ДПС у Київській області, сформованої за результатами документальної позапланової виїзної перевірки;
- по коду класифікації доходів бюджету 71010000 (єдиний внесок, нарахований роботодавцями на суми заробітної плати; винагороди за договорами ЦПХ; допомоги по тимчасовій непрацездатності) на суму 18 595,64 грн, яка виникла внаслідок несплати частини заборгованості зі сплати єдиного внеску згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2023 № Ф-23460/10-36-24-06/2467215888 ГУ ДПС у Київській області, сформованої за результатами документальної позапланової виїзної перевірки.
У зв`язку з наявністю недоїмки з єдиного внеску Головне управління ДПС у Київській області на виконання вимог частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI та Інструкції №449 правомірно сформувало вимогу про сплату боргу № Ф-3108-1036 з єдиного внеску на загальну суму 478 914,27 грн. 
За наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, підстави для стягнення на користь позивача понесених судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.