ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/7567/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року (суддя Сіпака Андрій Васильович) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйона гривень на підставі абзацу 4 пункту 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року № 153; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 мільйона гривень на підставі абзацу 4 пункту 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року № 153.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025 року, з урахуванням внесених змін Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 № 942. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025 року, з урахуванням внесених змін Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 № 942.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що на дату звернення позивач не проходив військову службу та був виключений зі списків особового складу, відповідно, не відповідає критеріям, необхідним для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 1 млн. гривень. Зазначає, що суд помилково посилається на Постанову № 942 від 30.07.2025, яка набрала чинності 07.08.2025, оскільки позивач звернувся з відповідною заявою 14.07.2025, тобто суд посилається на нормативно-правовий акт, що набрав чинності після виникнення спірних відносин.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 27.10.2021 був призваний на строкову військову службу і направлений у Військову частину НОМЕР_2 . У період з 15.03.2023 по 08.08.2024 перебував на контрактній військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді старшого кулеметника 3 відділення 3 взводу оперативного призначення 9 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 3 батальйону оперативного призначення.
Відповідно до довідки № 134 від 29.02.2024 ОСОБА_1 в період з 17.05.2023 по 31.05.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в с. Спірне Бахмутського району Донецької області (а.с. 10).
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» № 854/с, старший солдат Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_1 01.06.2023 отримав травму, пов`язану з захистом Батьківщини (а.с. 21 на зв.).
Відповідно до свідоцтва про хворобу № 3076/зв від 16.07.2024 ОСОБА_2 є непридатний до військової служби з переоглядом через 12 місяців (а.с. 22).
Позивач 14.07.2025 засобами поштового зв`язку звернувся до відповідача із заявою, у якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 1 000 000 гривень відповідно до пункту 4 Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану».
Відповідач листом за № 25/18/3/2-Ш-218-Аз від 22.07.2025 повідомив про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 року № 153, так як ОСОБА_1 08.08.2024 на підставі рішення ВЛК (за станом здоров`я) був виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення та не є діючим військовослужбовцем військової частини. 
Незгода з такими діями відповідача стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновка суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану».
Суд звертає увагу, що спірні правовідносини виникли з приводу розгляду заяви позивача від 14.07.2025, відповідь на яку надана 22.07.2025, відтак при вирішенні питання щодо правомірності дій відповідача необхідно застосовувати редакцію Постанови № 153, чинну на час виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 22.07.2025, а не в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 942 від 30.07.2025, яку застосував суд першої інстанції.
Колегія суддів звертає увагу, що метою прийняття Постанови № 153 є підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби шляхом удосконалення механізму залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом та створення додаткових мотиваційних чинників для цього.
Пунктом 3 Постанови № 153 установлено, що: 
1) учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби;
2) координатором експериментального проекту є Міністерство оборони;
3) фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Пунктом 4 Постанови № 153 установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень; військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених); військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі; військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що абзац 2 та 4 пункту 4 Постанови КМУ № 153, як в редакції Постанови КМУ № 387 від 01.04.2025 (діяла в період з 08.04.2025 по 06.08.2025), так і в редакції Постанови КМУ № 942 від 30.07.2025 (діє з 07.08.2025 по теперішній час), встановлює 5 (п`ять) обов`язкових умов, в разі виконання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень (диспозиція правової норми), а саме:
1. Приналежність військовослужбовця на дату виплати до певної категорії: особи рядового, сержантського і старшинського складу рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення;
2. Вік на дату прийняття або призову на військову службу до набрання чинності Постановою № 153 (11 лютого 2025 року): до 25 років;
3. Факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, тобто після 24 лютого 2022 року, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64;
4. Фактичне проходження служби на дату звернення за вказаною виплатою;
5. (абз. 2 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою № 153 (11 лютого 2025 року); (абз. 2 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою № 153 (11 лютого 2025 року) у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон).
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, звернувшись до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 14.07.2025, дотримався п`яти обов`язкових умов, в разі виконання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень.
Натомість поза увагою суду першої інстанції залишилась норма Постанови № 153 в редакції, чинній на час звернення позивача з заявою, яка визначає право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн. особам, які проходять військову службу.
Колегія суддів звертає увагу, що не є спірною обставиною цієї справи, що позивач станом на дату подання заяви щодо здійснення нарахування та виплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень не проходив військову службу та не був діючим військовослужбовцем у розумінні приписів Постанови № 153.
Разом з цим, при застосуванні відповідної норми відповідач діяв занадто формально, не врахувавши суб`єктивні обставини, пов`язані з умовами припинення проходження військової служби позивачем.
У контексті спірних правовідносин суд апеляційної інстанції бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_1 15.03.2023 до досягнення 25 років добровільно уклав контракт на військову службу, у період з 17.05.2023 по 31.05.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в с. Спірне Бахмутського району Донецької області, в результаті чого отримав травму, пов`язану з захистом Батьківщини та був визнаний непридатним до військової служби.
Таким чином, ОСОБА_1 на час проходження військової служби за контрактам відповідав основним умовам, визначеним постановою КМУ № 153 задля отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень.
У свою чергу, припинення військової служби станом на момент звернення з відповідною заявою відбулось не за ініціативою позивача, а з об`єктивних причин, які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 . 
Відповідно, за висновком суду апеляційної інстанції, Україна, як правова держава, має виконати взяті на себе зобов`язання, встановлені постановою Кабінетом Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану».
Враховуючи наведене, керуючись принципом верховенства права, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Рішення суду першої інстанції підлягає зміні як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права. 

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року в адміністративній справі № 280/7567/25 змінити з підстав мотивів його прийняття та виключенням з абзацу другого та третього резолютивної частини рішення слова та цифри: «з урахуванням внесених змін Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 № 942».
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з 19 березня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 19 березня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров