ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 р. 	Справа № 520/28260/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 31.12.25 по справі № 520/28260/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області   
про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі по тексту – ГУ ПФУ в Донецькій області, відповідач, пенсійний орган), в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ: 13486010) № 204750020718 від 28.07.2025, яким відмовлено в перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із урахуванням абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із урахуванням абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, виключивши з розрахунку заробітної плати невигідні місяці за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року додатковою оптимізацією.
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ: 13486010) № 204750020718 від 01.08.2025 року, яким відмовлено у перерахунку (допризначенні) пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із урахуванням періодів роботи з 01.01.1988р. по 04.05.1988р.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ: 13486010) здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок (допризначення) пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988.
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ: 13486010) № 204750020718 від 06.08.2025 року, яким відмовлено у перерахунку розміру пенсії та виплаті одноразової виплати в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до положень пункту 7.1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням додаткової оптимізації заробітної плати за період з 1 липня 2000 року по 1 січня 2005 року та періодом роботи з 01.01.1988 р. по 04.05.1988 р. пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ: 13486010) здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок розміру пенсії та виплатити одноразову виплату в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до положень пункту 7.1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням додаткової оптимізації заробітної плати за період з 1 липня 2000 року по 1 січня 2005 року та з урахуванням періоду роботи з 01.01.1988 р. по 04.05.1988 р.
В обґрунтування позовних вимог послалась на протиправність рішень ГУ ПФУ в Донецькій області № 204750020718 від 28.07.2025, № 204750020718 від 01.08.2025 та № 204750020718 від 06.08.2025, якими позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, виключивши додатковою оптимізацією з розрахунку заробітної плати невигідні місяці за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року та із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988, що в свою чергу призвело до виплати ОСОБА_1 одноразової виплати в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до положень пункту 7.1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV) у зменшеному розмірі, як таких, що порушують соціальне право позивача на належний рівень пенсійного забезпечення.
Наполягала, що у абзаці 3 частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV законодавцем чітко сформульовано право особи на додаткову оптимізацію з 01.07.2000 по 01.01.2005. У свою чергу, відмова пенсійного органу у вчиненні такої оптимізації з підстав того, що при первинному призначенні пенсії вже було автоматично виключено найбільш невигідні періоди є необґрунтованою, так як пенсійним органом проводилась основна оптимізація заробітної плати, а ОСОБА_1 має право і на додаткову.
Крім того, обґрунтовуючи наявність підстав для здійснення перерахунку пенсії із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988 зазначила, що спірний стаж у повному обсязі підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_1 , а також довідкою від 08.04.2024 № 26-27/162, а формальні недоліки у таких документах не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Звернула увагу, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для призначення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, однак відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей чи додаткових документів.
Додатково зауважила, що розмір одноразової грошової допомоги у сумі десяти місячних пенсій було розраховано позивачу без проведення додаткової оптимізації пенсії за період з 01.07.2000 по 01.01.2005 та без урахування заробітку, отриманого з 01.01.1988 по 04.05.1988, що безпосередньо вплинуло на заниження розміру такої допомоги, а тому наявні підстави для його перерахунку.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.12.2025 по справі №520/28260/25 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд.3, м. Слов`янськ, Краматорський р-н, Донецька обл., 84122, код ЄДРПОУ13486010) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року по справі № 520/28260/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії та ухвалити нове судове рішення в адміністративній справі № 520/28260/25, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про прийняття оскаржуваного рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування.
Наголошувала, що заробітна плата за періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення та періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування, які передбачені абзацом 3 частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV підпадають під виключення саме додатковою оптимізацією, однак, із не зрозумілих причин Пенсійний орган виключив такий період основною оптимізацією, що не може вважатись правомірним.
На переконання апелянта, окремо від додаткової оптимізації заробітної плати (з 01.07.2000 по 01.01.2005) відповідач повинен був провести основну оптимізацію в межах не більше 10% тривалості страхового стажу, однак таких дій не вчинив.
Також зауважила, що позивачем було вчинено усі дії та подано усі можливі документи, необхідні для врахування періодів роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988, а тому у пенсійного органу відсутній інший вид правомірної поведінки, крім їх зарахування. Як наслідок, стверджувала і про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про перерахунок розміру пенсії та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до положень пункту 7.1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням додаткової оптимізації заробітної плати за період з 1 липня 2000 року по 1 січня 2005 року та періоду роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував проти викладених у ній доводів, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Вважав, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в частині задоволення позову рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та з 22.06.2024 отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.
ОСОБА_1 через веб-портал електронних послуг зверталась із заявами про перерахунок пенсії № 2452 від 23.07.2025 та № 2503 від 31.07.2025 про допризначення у зв`язку з додатково наданими документами, а саме щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988.
З 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер. Можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 “Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України”, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961.
Заяви розглянуто за принципом екстериторіальності, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 № 339/35961, та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову № 204750020718 від 01.08.2025 та № 204750020718 від 06.08.2025.
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, оскільки закріплена у абзаці 3 частини 1 статті 40 Закону № 1058-ІV можливість оптимізації заробітку застосовується лише при призначенні пенсій, і не може бути застосована при перерахунку вже призначеної пенсії, що має місце у спірних правовідносинах. 
Також, судом відмовлено у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988, оскільки в наданій архівній довідці від 08.04.2024 № 26-27/162 зазначено підставу періоду роботи — відомості про нарахування заробітної плати.
Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для здійснення додаткової оптимізації заробітної плати за період з 1 липня 2000 року по 1 січня 2005 року та урахування періоду роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988, вимога про перерахунок розміру пенсії та виплату одноразової виплати в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до положень пункту 7.1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням додаткової оптимізації заробітної плати за період з 1 липня 2000 року по 1 січня 2005 року та з урахуванням періоду роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988 також залишена без задоволення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулювання порядку формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон № 1058-IV.
Відповідно до абзаців 1-4 частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
До страхового стажу зараховується період вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням, на підставі рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, яке набрало законної сили, та за який роботодавець сплатив страхові внески в розмірі, передбаченому абзацом першим цієї частини.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Згідно зі статтею 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп x Кс, де: П розмір пенсії, у гривнях; Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 Закону.
Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії врегульовано статтею 40 Закону № 1058-IV.
Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців (абзац третій).
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.
Верховний Суд у постановах від 18.07.2018 у справі № 461/4328/16-а та від 19.03.2021 у справі № 345/3150/16-а виснувався, що порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії в солідарній системі законодавець урегулював у статті 40 Закону № 1058-ІV й абзацом 1 частини першої цієї статті передбачив врахування для обчислення пенсії заробітної плати (доходу) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. Тобто, законодавець імперативно встановив, що для обчислення пенсії має враховуватися заробітна плата (дохід), отримана після 01 липня 2000 року протягом усього періоду страхового стажу особи без будь-яких виключень.
Єдиний виняток із цього правила встановлювався в абзаці 3 частини першої статті 40 Закону № 1058-ІV, який передбачав допустимість за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, виключення з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, періодів до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом 3 частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. У всіх випадках після проведення оптимізації період, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, не може бути меншим ніж 60 календарних місяців.
Колегія суддів зауважує, що за правилами частини першої статті 40 Закону України № 1058-ІV для обчислення пенсії має враховуватися заробітна плата (дохід), отримана після 01 липня 2000 року протягом усього періоду страхового стажу особи без будь-яких виключень, а заробітна плата (дохід), отримана до 01 липня 2000 року, може за бажанням пенсіонера враховуватись для обчислення пенсії.
Таким чином, означена норма частини 1 статті 40 Закону України № 1058-ІV по-різному регулює правовідносини щодо врахування заробітної плати (доходу) особи для обчислення пенсії:
- до 30.06.2000 - диспозитивно за бажанням особи;
- з 01.07.2000 - імперативно, право на виключення періоду стажу особа має тільки під час призначення пенсії, а не її перерахунку.
Колегією суддів встановлено, що позивач з 22.06.2024 отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.
При цьому, безпосередньо під час призначення пенсії пенсійним органом у автоматичному режимі здійснено оптимізацію пенсії шляхом виключення додаткових періодів (більш не вигідних) для розрахунку пенсії, а саме: виключено 10% тривалості страхового стажу — 49 місяців із найбільш невигідним заробітком (з 07.2000 по 07.2004), а також додатково виключено 4 місяці (більш не вигідні місяці), що припадають на період дії карантину.
За таких обставин, враховуючи, що первинне призначення позивачу пенсії відбулось 22.06.2024, а оптимізацію проведено при призначенні пенсії, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що при проведенні подальших перерахунків пенсії повторна оптимізація заробітку не проводиться.
У свою чергу, оскільки предметом розгляду даної справи, серед іншого, є правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 204750020718 від 28.07.2025, яким відмовлено в перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 із урахуванням абз.3 ч.1 ст.40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, і позивачем не оскаржується дії відповідача щодо виключення 10% тривалості страхового стажу — 49 місяців із найбільш невигідним заробітком (з 07.2000 по 07.2004), а також 4 місяці (більш не вигідні місяці), що припадають на період дії карантину, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.
Надаючи оцінку обґрунтованості рішення ГУ ПФУ в Донецькій області № 204750020718 від 01.08.2025, яким відмовлено у перерахунку (допризначенні) пенсії ОСОБА_1 із урахуванням періодів роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988 слід зазначити наступне.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або у разі відсутності після 1 липня 2000 року 60 місяців страхового стажу, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(далі по тексту - Порядок № 22-1).
Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Відповідно до пункту 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.
З аналізу наведених норм слідує, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.
Колегією суддів встановлено, що на підтвердження періоду трудової діяльності з 01.01.1988 по 04.05.1988 позивачем до пенсійного органу було надано архівну довідку від 08.04.2024 № 26-27/162, зі змісту якої вбачається, що у документах архівного фонду Національного аерокосмічного університету ім. М. Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» у наказах з особового складу « ОСОБА_3 21 июля 1964 года рождения числится на должности медсестры спортклуба Харьковского ордена Ленина авиационного института имени Н. Е. Жуковского з 01 января 1988 года по декабрь 1988 года (ведомости начисления зароботной платы работникам спортклуба).
ОСОБА_4 зачислили лаборантом НИЛ «Здоровья» студентов кафедры 504 Харьковского ордена Ленина авиационного института имени Н. Е. Жуковского с 05 мая 1988 года (приказ № НОМЕР_3 от 12 мая 1988 года).
ОСОБА_1 (так у документі) з Харківського авіаційного інституту імені М. Є. Жуковського звільнили з 20 лютого 1994 року у зв`язку з переводом до лікарні 28 (наказ № 25-вк від 03.02.1994).
Підстава : Ф. Р – 4589, оп. 1-л, спр. 1585; оп. 40, спр. 1054.
Вказана довідка скріплена підписами в.о. начальника відділу кадрів та завідувача архіву, а також скріплена круглою печаткою.
Отже, вказаний документ у повному обсязі підтверджує трудову діяльність ОСОБА_1 у спірний період. 
З наведеного слідує, що позивачем для перерахунку пенсії були надані всі необхідні документи, передбачені Порядком № 22-1.
При цьому, вказаним Порядком не встановлено обов`язку особи, яка звертається за перерахунком пенсії, подавати разом із відповідною заявою первинні документи, на підставі яких була видана довідка про заробітну плату, однак зі змісту вказаного документу вбачається, що виданий він саме на підставі первинних документів.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 4.2 розділу 4 Порядку 22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема:
реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;
повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.
Тобто, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при перерахунку позивачу пенсії.
Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21.02.2020 у справі № 291/99/17, від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17, від 03 червня 2021 року у справі № 127/8001/17.
При цьому, як зазначено Верховним Судом у постанові від 23 грудня 2020 року у справі №520/7125/17 посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідно до вимог частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В силу частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що під час розгляду справи пенсійним органом жодним чином не доведено факту сумнівності відомостей, зазначених у спірній довідці, а відтак, така підлягала врахуванню.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що рішення ГУ ПФУ в Донецькій області № 204750020718 від 01.08.2025, яким відмовлено у перерахунку (допризначенні) пенсії ОСОБА_1 із урахуванням періодів роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988 є протиправним, що зумовлює його скасування.
Колегія суддів зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. 
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.
Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 509/1350/17 зазначила, що суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
При цьому, застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для прийняття рішення про призначення пенсії.
Відповідно до пунктів 2, 4 та 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт чи окремі його положення; визнати бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії; визначити інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З огляду на те, що при зверненні позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії останньою було дотримано всіх визначених для такого перерахунку умов, у відповідача існує лише один вид правомірної поведінки - здійснити такий перерахунок.
Отже, у відповідача відсутній вибір між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Відповідно до частини 4 статті 45 Закону № 1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Враховуючи викладене та те, що позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії із урахуванням періодів роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988 23.07.2025, відповідний перерахунок в силу частини 4 статті 45 Закону № 1058-IV повинен бути здійснений починаючи із 01.08.2025.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що ефективним способом захисту порушених прав є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.08.2025 ОСОБА_1 перерахунок (допризначення) пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988.
Що стосується наявності підстав для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 204750020718 від 06.08.2025 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 , перерахунок розміру пенсії та виплатити одноразову виплату в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до положень пункту 7.1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням додаткової оптимізації заробітної плати за період з 1 липня 2000 року по 1 січня 2005 року та з урахуванням періоду роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988, колегія суддів зазначає наступне.
Дослідивши зміст рішення ГУ ПФУ у Донецькій області № 204750020718 від 06.08.2025, колегією суддів встановлено, що останнім взагалі не вирішувалось питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення позивачу одноразової виплати у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до положень пункту 7.1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням додаткової оптимізації заробітної плати за період з 1 липня 2000 року по 1 січня 2005 року та з урахуванням періоду роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988.
Не містять матеріали справи і відомостей про те, що позивач зверталась із відповідною заявою до ГУ ПФУ у Донецькій області.
Більше того, відповідно до наявного в матеріалах справи перерахунку пенсії від 05.08.2024, ОСОБА_1 ще 10.07.2024 було нараховано одноразову грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до положень пункту 7.1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у сумі 65526,90 грн.
З урахуванням викладеного, враховуючи, що відповідачем фактично не вирішувалось питання про можливість здійснення позивачу одноразової виплати в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до положень пункту 7.1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням додаткової оптимізації заробітної плати за період з 1 липня 2000 року по 1 січня 2005 року та з урахуванням періоду роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні таких вимог, за їх передчасністю.
Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з частиною 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Враховуючи, що суд першої інстанції не встановлено належним чином всі фактичні обставини у даній справі, внаслідок чого зроблено помилковий висновок про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ: 13486010) № 204750020718 від 01.08.2025 року яким відмовлено у перерахунку (допризначенні) пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із урахуванням періодів роботи з 01.01.1988р. по 04.05.1988р. та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ: 13486010) здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок (допризначення) пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.12.2025 по справі № 520/28260/25 в цій частині підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення таких позовних вимог.
В іншій частині відмови у задоволенні позову рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.12.2025 по справі № 520/28260/25 є законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування – відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 139 КАС України).
Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 7 статті 139 КАС України).
Відповідно до наявної в матеріалах справи платіжної інструкції № К953-307Е-1КЗК-6ХК1 від 31.10.2025 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2906,88 грн та відповідно до платіжної інструкції № АНХО-9502-03АА-Т34А від 30.01.2026 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4360,32 грн.
Таким чином, з огляду на прийняття рішення про задоволення 1 вимоги немайнового характеру, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції у загальному розмірі 968,96 грн (2906,88/3) та у суді апеляційної інстанції у розмірі 1453,44 грн (4360,32/3) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у даній справі.
Керуючись ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327 -329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.12.2025 по справі № 520/28260/25 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 204750020718 від 01.08.2025, яким відмовлено у перерахунку (допризначенні) пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із урахуванням періодів роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок (допризначення) пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988 - скасувати. 
Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 204750020718 від 01.08.2025, яким відмовлено у перерахунку (допризначенні) пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із урахуванням періодів роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84121, Україна, Донецька область, місто Слов`янськ, пл. Соборна, 3, код ЄДРПОУ 13486010) здійснити з 01.08.2025 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок (допризначення) пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1988 по 04.05.1988.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84121, Україна, Донецька область, місто Слов`янськ, пл. Соборна, 3, код ЄДРПОУ 13486010) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в суді першої інстанції у загальному розмірі 968,96 грн та у суді апеляційної інстанції у розмірі 1453,44 грн.
В іншій частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.12.2025 по справі № 520/28260/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій   Я.М. Макаренко