Справа № 510/1188/23
Провадження № 2/510/292/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2026 р. Ренійський районний суд Одеської області 

у складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.
при секретарі – Івановій Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_3 та складається з: 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1 та 1/2 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0749 га з кадастровим номером: 5124110100:02:006:0087, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач (діти спадкодавця), є спадкоємцями першої черги за законом. У встановлений законодавством строк позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_3 , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.
Позивач у підготовче судове засідання не з`явилась, від її представника – адвоката Златі Д.С. до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та без участі позивача. 
Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про визнання позову, в якій також просила розглянути справу за її відсутності. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.
В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 від 13.12.2022р.; свідоцтво про народження ОСОБА_1 , батько – ОСОБА_3 , мати – ОСОБА_4 , серія НОМЕР_2 від 11.02.1982р.; свідоцтво про народження ОСОБА_5 , батько – ОСОБА_3 , мати – ОСОБА_4 , серія НОМЕР_3 від 25.09.1980р.; технічний паспорт на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; копія витягу № 249721466 від 03.03.2021р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за ОСОБА_3 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; копія рішення Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 288-VІІІ від 11.08.2021р.; інформація з державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку кадастровий номер 5124110100:02:006:0087, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 0,0749 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); постанов нотаріуса від 15.06.2023р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.06.2023р.; інформаційна довідка № 77399972 від 20.06.2024р. про відсутність інформації у спадковому реєстрі (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за параметрами запиту ОСОБА_3 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ; звіт про проведення незалежної оцінки вартості 1/2 частки житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , та 1/2 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0749 га з кадастровим номером: 5124110100:02:006:0087, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 .
Дослідивши надані докази, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з: 1/2 частки житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та 1/2 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0749 га з кадастровим номером: 5124110100:02:006:0087, яка розташована за цією ж адресою та на праві спільної сумісної власності належить померлому ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (відповідач).
Під час життя ОСОБА_3 заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом. До кола спадкоємців першої черги входять сторони по справі (діти спадкодавця). 
У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20.06.2024р., однак, на момент відкриття спадщини, позивач постійно проживала разом із спадкодавцем.
15.06.2023 р. позивач звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. 
Таким чином, позивач прийняла спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_3 шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач як спадкоємиця першої черги за законом, ніяких дій для прийняття спадщини не вчиняла.
Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. 
Дослідивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). 
Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 
Частинами 1, 2 ст. 1225 ЦК України регламентовано, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.
Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляла. Відповідач ніяких дій для прийняття спадщини не вчиняла, не заперечує проти прийняття спадщини позивачем, про що свідчить її заява, які долучені до матеріалів справи. 
Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від неї, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від неї. 
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Суд зазначає що оскільки земельна ділянка з кадастровим номером: 5124110100:02:006:0087 належить на праві спільної сумісної власності двом співвласникам ( ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ) частка у праві власності вважається рівною, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, відповідно ст.357 ЦК України, тобто по частині ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно.
Позивачем у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача.
Керуючись ст. ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 58, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0749 га з кадастровим номером: 5124110100:02:006:0087, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя К.В. Сорокін