Постанова
Іменем України

06 березня 2026 року 
м. Київ 

справа № 619/1550/24
провадження № 61-15745св25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючий - Крат В. І. (суддя-доповідач), 
судді: Гудима Д. А., Дундар І. О., Краснощоков Є. В., Пархоменко П. І.,

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2025 року в складі судді: Жорняк О. М. та постанову Харківського апеляційного суду від 12 листопада 2025 рокув складі колегії: Пилипчук Н. П., Маміної О. В., Тичкової О. Ю.,

Історія справи
Короткий зміст позову

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 разом зі своїм батьком опікувався ОСОБА_4 . 

ОСОБА_4 за життя склав два заповіти на його користь, якими було заповідано право на дві земельні ділянки. Зокрема, заповітом від 18 грудня 2015 року заповідано право на земельну ділянку площею 4,4498 га, а заповітом від 25 січня 2017 року - право на земельну ділянку площею 1,8487 га.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 03 листопада 2021 року оголошено померлим ОСОБА_4 . На підставі цього судового рішення Богодухівським ВДРАЦС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вчинено відповідний актовий запис № 346 від 27 квітня 2002 року та отримано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . За таких обставин, позивач мав звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строк до 27 жовтня 2022 року. Однак, звернутися до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області останній зміг лише у грудні 2023 року.

13 грудня 2023 року він отримав постанову 1182/02-31 за підписом державного нотаріуса Золочівської держнотоконтори Катерини Борисенко про відмову у вчиненні нотаріальної дії з огляду на те, що ним пропущено строк для прийняття спадщини. Зазначеною постановою, серед іншого, його поінформовано про прийняття спадщини ОСОБА_2 , який подав відповідну заяву до нотаріальної контори.

Як на причину пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилається на військову агресію 24 лютого 2022 року російської федерації проти України, у зв`язку з чим, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжений наступними Указами Президента України, і триває дотепер.

Богодухівський район перебуває в зоні бойових дій, його територія з 24 лютого 2022 року по цей час постійно перебуває під обстрілами. Війна, як соціально-політичне явище, безумовно негативно вплинула на усі сфери життя громадян та не оминула жодної категорії населення, вплинула на нормальне функціонування державних органів, зокрема нотаріальних контор та органів поштового зв`язку. Тим більше, що с. Цапівка, в якому він постійно мешкає, знаходиться на значній відстані від районного центру.

Через воєнний стан більшість нотаріальних контор з 24 лютого 2022 року до середини літа були зачинені. Отримати інформацію стосовно порядку оформлення спадщини було неможливо. Введення воєнного стану на території України, постійні обстріли Золочівської громади Богодухівського району, тривала відсутність прийому державним нотаріусом в період воєнного стану, а також інші негативні обставини, слід розцінювати як об`єктивні обставини, що істотно перешкоджала йому здійснити передбачені законом дії з прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Позивач зазначив, що його вини в пропуску строку для отримання спадщини немає, він фактично став жертвою непереборних обставин, а саме бойових дій на території України, зокрема в Богодухівському районі. Пропуску строку для прийняття спадщини, крім зазначеного, значно сприяла наявність у нього інвалідності, адже реалізація прав та обов`язків, в значній мірі залежить від стану здоров`я.

ОСОБА_1 просив:
визначити йому додатковий строк в шість місяців, достатній для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , якого рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 03 листопада 2021 року оголошено померлим.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2025 року: 
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково; 
визначено ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_4 рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 03 листопада 2021 року оголошено померлим; 
в іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:
звертаючись до суду з цим позовом, позивач, як на поважну причину пропуску строку на прийняття спадщини, посилається на військову агресію 24 лютого 2022 року російської федерації проти України, у зв`язку з чим, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжений наступними Указами Президента України і триває дотепер. Також відсутність нормального функціонування державних органів, зокрема нотаріальних контор, позивач також вважає обставиною, яка перешкоджала вчасному зверненню до нотаріальної контори. Тим більше, що с. Цапівка, в якому позивач постійно мешкає, знаходиться на значній відстані від районного центру. Пропуску строку для прийняття спадщини, крім зазначеного, значно сприяла наявність у нього інвалідності. Адже реалізація прав та обов`язків, в значній мірі залежить від стану здоров`я;
з урахуванням зазначеного, та те, що вказані позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини та надані на підтвердження докази, є такими, що завдавали істотних труднощів для подачі ним заяви про прийняття спадщини та вважає їх поважними, що відповідно частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини;
позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки термін в три місяці є достатнім для подачі заяви про прийняття спадщини.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року:
апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення;
рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2025 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:
вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18). Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними;
як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19). Оцінка причин пропуску строку на предмет поважності лежить в площині дискреційних повноважень суду, оскільки базується безпосередньо на наданих сторонами та наявних в матеріалах справи доказах та встановлених в ході судового розгляду обставинах. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду;
рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 03 листопада 2021 року у справі № 622/813/21 оголошено померлим ОСОБА_4 . Визнано, що ОСОБА_4 є померлим від дня набрання законної сили рішенням суду про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно шестимісячний строк на прийняття спадщини після його смерті сплив 03 червня 2022 року, а тому позивач мав довести суду, що протягом всього вказаного строку чи його істотної частини існували причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення ним дій щодо прийняття спадщини. З матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_4 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2 , який є дядьком спадкодавця. ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом. Матеріали справи не свідчать про наявність інших спадкоємців та про прийняття ними спадщини. Виходячи з наведеного колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_2 про те, що належним відповідачем у справі є відповідна територіальна громада, виходячи з того, що належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування;
обґрунтовуючи поважність причин пропуску визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 посилався, зокрема, на запровадження в Україні воєнного стану 24 лютого 2022 року, постійні обстріли Золочівської громади Богодухівського району, тривалу відсутність прийому державним нотаріусом в період воєнного стану. Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, врахувавши обставини, на які посилався ОСОБА_1 та загальновідомі обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що причини, вказані позивачем, є тими непереборними обставинами, які перешкоджали йому протягом шести місяців з часу відкриття спадщини звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини;
суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 припав на повномасштабну військову агресію росії проти України, черговий етап якої розпочався 24 лютого 2022 року. Також у цей період існувала невизначеність національного законодавства щодо строків прийняття спадщини в умовах воєнного стану. Близькі за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі № 522/13476/23, від 20 березня 2024 року у справі № 545/1231/23, від 14 серпня 2024 року у справі № 537/3556/22, 02 липня 2025 року у справі № 201/9865/23 (провадження № 61-12739св24);
установивши, що ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини, навівши обставини, що створювали об`єктивні та непереборні труднощі для нього щодо подання такої заяви, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, частину третю статті 1272 ЦК України, за змістом якої підлягає визначенню додатковий строк для прийняття спадщини лише за наявності поважної причини, а тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для надання ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини.

Аргументи учасників справи

15 грудня 2025 року ОСОБА_2 через підсистему Електронний суд подав касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_3 , на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року, в якій просив:
оскаржені судові рішення скасувати;
прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову повністю.

Касаційна скарга мотивована тим, що:
позивач не звернувся до нотаріальної контори або до приватного нотаріуса протягом шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини після оголошеного померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від дня набрання законної сили рішенням суду, тобто від 03 грудня 2021 року. Лише 13 грудня 2023 року, тобто після спливу 2 років 10 днів після оголошення померлим спадкодавця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач звернувся до Золочівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивач не оскаржував;
суди не надали оцінки тому, що до початку повномасштабного вторгнення, з 03 грудня 2021 року до 24 лютого 2022 року у позивача було досить часу для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4 ;
с. Цапівка Золочівської територіальної громади Богодухівського району Харківської області, де постійно зареєстровані та проживають сторони спору, не віднесене до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або є тимчасово окупованими, відповідно до затвердженого наказом № 309 від 22 грудня 2022 року Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією;
військова агресія не відноситься до об`єктивних, непереборних труднощів, що завадили спадкоємцю вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували наявність поважних причин;
позивач не навів доказів того, що відповідач ОСОБА_2 порушив, не визнає або оспорює його права, свободи чи інтереси, а також має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, а саме спадкуванням двох земельних ділянок, що позивачу заповів ОСОБА_4 . Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові. Належним відповідачем має бути орган місцевого самоврядування - Золочівська селищна рада;
позивач не довів належними доказами поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Сам факт дії воєнного стану на території України не є достатнім для поновлення пропущених строків;
після набрання законної сили рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 03 листопада 2021 року про оголошення померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 не звернувся до органів державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації його смерті та отримання свідоцтва про його смерть. Рішення суду про оголошення померлим ОСОБА_4 набрало законної сили 03 грудня 2021 року. Після чого відповідач ОСОБА_2 отримав копію рішення суду та звернувся до Богодухівського ВДРАЦС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про реєстрацію смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було вчинено відповідний актовий запис про його смерть за № 1 від 15 грудня 2021 року та відповідачу видали свідоцтво про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 . Позивач   ОСОБА_1 надав отримане ним свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 . Тобто органом реєстрації актів цивільного стану було двічі проведено реєстрацію смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
позивач посилається на те, що він є особою із інвалідністю, однак до позовної заяви не додані належні докази цього;
судами не встановлено чи були у спадкоємця інші об`єктивні, непереборні, істотні труднощі на вчинення дій щодо прийняття спадщини;
на початку повномасштабної військової агресії рф 24 лютого 2022 року увесь час до травня 2023 року на території громади працювали Золочівська державна нотаріальна контора Харківської області та приватні нотаріуси Кійко Н. Г. та Єрмакова Л. С. ;
наведені позивачем причини не свідчать про поважність пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки він отримував рішення Золочівського районного суду Харківської області від 03 листопада 2021 року у справі № 622/813/21, що набрало законної сили 03 грудня 2021 року, та звертався 27 квітня 2022 року до Богодухівського ВДРАЦС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про реєстрацію смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте лише 13 грудня 2023 року, тобто після спливу 2 років 10 днів після оголошення померлим спадкодавця ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 звернувся до Золочівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після оголошенного померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ;
суди не звернули увагу на те, що значна частина встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після оголошенного померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , не припала на повномасштабну військову агресію росії проти України.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2026 року: 
поновлено  ОСОБА_2  строк на касаційне оскарження рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2025 року та постанови Харківського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року;
відкрито касаційне провадження у справі;
у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зупинення виконання або дії рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2025 року та постанови Харківського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року відмовлено.

11 лютого 2026 року справа передана судді-доповідачу Крат В. І.

Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 23 січня 2026 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 03 жовтня 2018 року у справу № 757/28103/16-ц; від 20 березня 2024 року у справі № 545/1231/23; від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16; від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18; від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18; від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22; від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17; від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17; від 16 березня 2020 року у справі № 644/5098/17; від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18; постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15; від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17.

Фактичні обставини

ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно посвідчення сер. НОМЕР_5 від 24 листопада 2010 року, виданого Золочівським УПСЗН, ОСОБА_1 є особою із інвалідністю з дитинства терміном довічно.

Відповідно до заповіту від 18 грудня 2015 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заповідано земельну ділянку площею 4,4498 га в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, надану для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6322655100:06:005:0788. Заповіт посвідчено Пендюриною Л. С., приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Харківської області.

Відповідно до заповіту від 25 січня 2017 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заповідано земельні ділянки площею 2,6011 та 1,8487 га в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, наданої для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6322655100:06:005:0788. Заповіт також посвідчено Пендюриною Л.С., приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Харківської області.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 03 листопада 2021 року у справі № 622/813/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100813458):
заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Золочівська державна нотаріальна контора Харківської області, ОСОБА_2 , про оголошення особи померлою задоволено;
оголошено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Цапівка Золочівського району Харківської області, громадянина України, - померлим;
вказано, що слід вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Цапівка Золочівського району Харківської області, громадянина України, померлим від дня набрання законної сили рішенням суду про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 27 квітня 2022 року Богодухівським ВДРАЦС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що вчинено відповідний актовий запис № 346.

Матеріали справи містять свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 , видане 15 грудня 2021 року Богодухівським ВДРАЦС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що вчинено відповідний актовий запис № 1.

На підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини Золочівська державна нотаріальна контора Харківської області заведено спадкову справу № 336/2021, після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою № 1182/02-31 від 13 грудня 2023 року державного нотаріуса Золочівської держнотоконтори Юннику І. В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_4 , оскільки документи, підтверджуючі факт прийняття спадщини не подані. Також зазначено, що спадщину прийняв дядько спадкодавця ОСОБА_2 .

Позиція Верховного Суду

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

У постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 зроблено висновок, що: «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 234/17511/19 (провадження № 61-8215св20) вказано, що: «як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18 (провадження № 61-5590св21) вказано, що:
«поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16».
Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (див. пункти 53-58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) вказано, що:
«113. Також Велика Палата Верховного Суду відхиляє інші доводи касаційної скарги про те, що у заявника існували додаткові перешкоди для своєчасного подання ним заяви про прийняття спадщини, зокрема догляд за матір`ю, зайнятість на роботі, карантинні обмеження, спрямовані на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19).
114. Зазначені доводи були предметом дослідження в судах першої та апеляційної інстанцій, які зробили обґрунтовані висновки про те, що наведені позивачем обставини, як-от зайнятість на роботі, карантинні обмеження, догляд за матір`ю, не перешкоджали ОСОБА_8 реалізувати свої спадкові права шляхом подання відповідної заяви про прийняття спадщини, зокрема й через засоби поштового чи електронного зв`язку.
115. До того ж суд апеляційної інстанції, оцінивши подані позивачем докази, встановив, що надана позивачем копія амбулаторної картки його матері ОСОБА_9 та відомості, зазначені в ній, не підтверджують те, що остання потребувала постійного стороннього догляду, а також те, що ОСОБА_8 здійснював цей догляд до 12 січня 2022 року.
116. Враховуючи те, що на підставі частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями встановлювати обставини справи та переоцінювати докази, належна оцінка яких здійснена судами першої та апеляційної інстанцій, Велика Палата Верховного Суду, з урахуванням встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, що переглядається, вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивач не надав належних, достатніх та допустимих доказів існування об`єктивних та непереборних обставин, які перешкодили йому подати заяву про прийняття спадщини після смерті батька у визначений законом шестимісячний строк, до 12 січня 2022 року.
117. Належних та достатніх доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність перешкод для подання такої заяви, позивач до суду не подав. Натомість безпідставне визначення додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права відповідача як спадкоємця, який прийняв спадщину».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 квітня 2025 року у справі № 468/1548/24 (провадження № 61-595св25) зазначено: «суд апеляційної інстанції обґрунтовано не вважав поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 її вік, введення в Україні воєнного стану, проживання позивачки у іншій області , а не за місцем відкриття спадщини у с. Інгулка Миколаївської області, оскільки позивачка мала можливість вчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте протягом тривалого часу (більше двох років після відкриття спадщини) не вчиняла дій щодо прийняття спадщини і не навела переконливих аргументів про наявність перешкод у зверненні до нотаріуса вже після завершення визначеного законом строку на прийняття спадщини. Суд також звернув увагу на те, що спадкоємець мала право направити таку заяву за допомогою засобів поштового зв`язку, але цим не скористалась, та не зазначила причин, які б перешкоджали їй вчинити цю дію».

Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18) постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року в справі № 543/459/21 (провадження № 61-30св22)).

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це (частина третя статті 46 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (частина перша, друга статті 264 ЦПК України).

Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.

У справі, що переглядається:
при зверненні із позовом як на причину пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилався на військову агресію 24 лютого 2022 року російської федерації проти України, введення воєнного стану, перебування Богодухівського району у зоні бойових дій, перебування с. Цапівка на значній відстані від районного центру. Позивач також вказував, що через воєнний стан більшість нотаріальних контор з 24 лютого 2022 року до середини літа були зачинені. Пропуску строку для прийняття спадщини, крім зазначеного, також сприяла наявність у позивача стану інвалідності;
суди вважали вказані позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними;
суди встановили, що рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 03 листопада 2021 року у справі № 622/813/21 оголошено померлим ОСОБА_4 . Визнано, що ОСОБА_4 є померлим від дня набрання законної сили рішенням суду про оголошення фізичної особи померлою. Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 03 листопада 2021 року у справі № 622/813/21 набрало законної сили 03 грудня 2021 року;
відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2 , який є дядьком спадкодавця. Тому саме ОСОБА_2 є належним відповідачем у спорі про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини як спадкоємець, який прийняв спадщину;
строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 сплинув 03 червня 2022 року. Із заявою про прийняття спадщини позивач звернувся у грудні 2023 року;
апеляційний суд не врахував, що пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини;
поза увагою апеляційного суду залишилось те, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду;
апеляційний суд не звернув уваги на те, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину;
апеляційний суд вказав, що встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після оголошення померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 припав на повномасштабну військову агресію росії проти України, черговий етап якої розпочався 24 лютого 2022 року. Також у цей період існувала невизначеність національного законодавства щодо строків прийняття спадщини в умовах воєнного стану;
апеляційний суд не надав оцінки поважності причин пропуску строку за період від моменту відкриття спадщини 03 грудня 2021 року до повномасштабної військової агресії росії проти України 24 лютого 2022 року;
апеляційний суд не врахував, що 27 квітня 2022 року позивач на підставі рішення Золочівського районного суду Харківської області від 03 листопада 2021 року отримав свідоцтво про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 ;
в апеляційній скарзі відповідач акцентував увагу на тому, що частина встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини не припала на повномасштабну військову агресію росії проти України. Також відповідач зазначав, що 27 квітня 2022 року позивач перебував у м. Богодухів та звертався до органів реєстрації (а. с.105-108).

За таких обставин апеляційний суд доводи апеляційної скарги відповідача по суті не перевірив та зробив передчасний висновок про залишення без змін рішення суду першої інстанції.Тому постанову апеляційного суду належить скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом (частина четверта статті 411 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду ухвалена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. У зв`язку з чим, касаційний суд вважає, що касаційну скаргу належить задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу  ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до апеляційного суду.

З моменту ухвалення постанови касаційного суду постанова Харківського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко