ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/36766/25 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Вівдиченко Т.Р., Карпушової О.В., 
при секретарі судового засідання Харечко Ю.В.,
за участі представника позивача - Степарука В.С., 
представника відповідача - Крохмальової Я.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м.Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року у справі за заявою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК МПК» про стягнення податкового боргу, 
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України звернулося до суду із заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК МПК», в якому просить суд стягнути кошти за податковим боргом з ТОВ «БК МПК» у розмірі 1 357 346,00 грн. 
Заява обґрунтована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «БК МПК» має податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 1 357 346, 00 грн, який в добровільному порядку не сплачений. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року у задоволенні заяви Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК МПК» про стягнення коштів за податковим боргом відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким заяву задовольнити повністю.
Зокрема, апелянт вказує, що на момент звернення контролюючого органу до суду із заявою про стягнення податкового боргу, сума податкового боргу вважається узгодженою.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2025 відкрито апеляційне провадження у справі.
Вказаною ухвалою також витребувано з Київського окружного адміністративного суду матеріали справи № 320/36766/25.
Лише 10 лютого 2026 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли матеріали справи №320/36766/25, передані судді-доповідачу 11 лютого 2026 року, в подальшому ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Від представника відповідача до суду 18.08.2025 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що у зв`язку із поданням позовної заяви ТОВ «БК МПК» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.03.2025 №2801170405, зобов`язання нараховане за даним повідомленням-рішенням є неузгодженим, а тому стягнення податкового боргу в порядку статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України є неможливим. Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Від Головного управління ДПС у м. Києві до суду 22.08.2025 надійшли додаткові пояснення у справі, які просить врахувати під час розгляду апеляційної скарги.
В судове засідання з`явилися сторони, їхні представники, учасники процесу надали свої пояснення та аргументи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «БК МПК» за грудень 2024 року.
За результатом проведеної перевірки складено акт від 17.02.2025 № 13291/Ж5/26-15-04-05-01/38484202 «Про порушення норм законодавства, що встановлені за результатами камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «БК МПК» за грудень 2024 року».
Вказаний акт направлено 24.02.2025 податковим органом засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «БК МПК» (ШКІ 0601116499685), проте до ГУ ДПС у м. Києві повернувся конверт із відміткою «повертається за закінченням терміну зберігання».
На підставі акта перевірки 17.02.2025 № 13291/Ж5/26-15-04-05-01/38484202, податковим органом складено податкове повідомлення-рішення від 28.03.2025 № 280170405 на суму 1357 346,00 грн.
Вказане рішення направлено 31.03.2025 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» на юридичну адресу платника податків (ШКІ 0601129678902).
Відповідно до копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказане поштове відправлення повернуто 17.04.2025 до податкового органу з відміткою: «повертається за закінченням терміну зберігання».
У зв`язку з несплатою Товариством з обмеженою відповідальністю «БК МПК» податкового боргу, податковим органом було сформовано податкову вимогу форми «Ю» від 30.05.2025 № 0011959-1303-2615, яка була направлена з детальним розрахунком суми податкового боргу 30.05.2025 засобами поштового зв`язку (рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трекінгом 0601152999350) та повернута до контролюючого органу 19.06.2025 поштовою службою з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до наявної в матеріалах справи інтегрованої картки платника податків за 2025 рік та інформації про розмір та структуру податкового боргу станом на 25.06.2025 у платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «БК МПК» рахується податковий борг з податку на додану вартість податковий борг на суму загальну суму 1357346,00 грн, що складається з основного платежу 1233951,00 грн та донарахованих штрафних санкцій у сумі 123395,00 грн.
У зв`язку з тим, що станом на день подачі заяви в порядку статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України, податковий борг в загальному розмірі 1357346,00 грн відповідачем не сплачено, позивач звернувся до суду з метою стягнення вказаного податкового боргу.
Відмовляючи в задоволенні заяви Головного управління ДПС у м. Києві про стягнення коштів за податковим боргом, суд першої інстанції виходив з того, що вбачається наявність обґрунтованого сумніву платника податків у правомірності прийняття податковим органом податкового повідомлення - рішення, що вказує на можливість скасування судом податкових повідомлень-рішень.
Суд акцентував увагу, особливий порядок судового провадження за статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України не призначений для розгляду спорів, а передбачений виключно для вирішення беззаперечних (безспірних) вимог податкового органу та враховує, що податковий орган має право звернутися до суду в загальному порядку (частина п`ята статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України), який дозволяє вирішити спір між сторонами з дотриманням визначених процедурних гарантій реалізації права особи на судовий захист.
Аналізуючи обставини справи, доводи апелянта та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення, з огляду на таке.
Так, згідно з пп.16.1.4 п.16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком платника податку визнається його обов`язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Такий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором, він є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (п.54.1 ст.54 ПК України).
Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п.56.11 ст.56 ПК України).
Положеннями пп.54.3.2 п.54.3 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Відповідно до п.54.5 статті 54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Порядок узгодження грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом, врегульовано ст.56 Податкового кодексу України. Так, згідно п.56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Пунктом 56.2 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.
Відповідно до п.56.3 статті 56 Податкового кодексу України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою (п.56.15 ст.56 ПК України).
Згідно п.56.17 статті 56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується: днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги; днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику; днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань що оскаржувались. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.
Приписами п.56.18 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Відповідно до п.14.1.175 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно п.57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України - провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо стягнення коштів за податковим боргом.
Відповідно до п. 95.2. ст. 95 Податкового кодексу України - стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Також враховуючи приписи частини другої статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України - заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі. В даному випадку обставиною, що зумовлює звернення до суду є сплив 30 календарних днів з моменту набуття відправлення (податкової вимоги) статусу повернуто.
Представником відповідача при розгляді справи в суді першої інстанції зазначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «БК МПК» подано до суду позовну заяву про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 28.03.2025 № 280170405. 
На підтвердження вказаного надано копію картки руху справи з підсистеми «Електронний суд», відповідно до якої позов надіслано та доставлено до суду 23.07.2025, стан позовної заяви - «Прийнятий, очікує на реєстрацію» (а.с.71).
До суду апеляційної інстанції на підтвердження вищевказаного надано копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі №320/37579/25 разом із довідкою №1070/258530 від 31.07.2025 про набрання судовим рішенням законної сили (а.с.111-112).
Приписами п.56.18 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили
В контексті викладеного колегія суддів погоджується з тим, що наявність іншого судового спору, предметом оскарження якого є протиправність застосованих податковим органом податкових повідомлень-рішень, на підставі яких було заявлено стягнення податкового боргу, свідчить про виникнення додаткових елементів спору, а тому останній не може бути вирішений за особливостями, встановленими статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки в такому випадку процедурна обмеженість розгляду, зумовлена терміновістю, не може превалювати над дотриманням належних гарантій судового захисту, які забезпечує загальне позовне провадження, та визначають суть права на судовий захист і повне виконання завдань адміністративного судочинства.
При цьому, суд не вправі надавати оцінку протиправності/правомірності податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 28.03.2025 № 280170405, оскільки вказане підлягає правовій оцінці в межах іншої адміністративної справи №320/37579/25.
Відтак, колегія суддів погоджується з тим, що наявність сумніву платника податків у правомірності прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень, та відповідно можливість скасування судом податкових повідомлень-рішень, свідчить про те, що вимоги контролюючого органу правомірно залишені без задоволення судом першої інстанції.
Вищевстановленим спростовуються доводи апелянта про те, що податкове повідомлення-рішення №280170405 винесено 28.03.2025, відповідач мав час на його оскарження більше трьох місяців, проте скористався таким право тільки під час розгляду справи №320/36766/25.
Положення пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України не встановлюють жодної заборони щодо оскарження податкового повідомлення-рішення, окрім як до спливу строків на відповідне оскарження.
У спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, зокрема і пені, факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) визначеного грошового зобов`язання (що включає і нараховану пеню), чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 817/4186/13-а, від 21.08.2019 у справі № 2340/4023/18, від 05.03.2020 у справі № 804/8630/16, від 12.07.2022 у справі № 160/7345/20 та інших.
Колегія суддів звертає увагу апелянта, що в межах справи №320/37579/25 провадження відкрито і на час розгляду справи №320/36766/25 жодного судового рішення, яким закінчено провадження в справі №320/37579/25 не прийнято.
Крім того, спір про право в контексті застосування статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у частині першій статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України.
Спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для звернення з відповідною заявою, або платник податків заперечує розмір або власне факт існування податкового боргу, що стягується, або факт узгодження податкових зобов`язань, з яких виник податковий борг.
Суд може встановити наявність спору також із змісту заперечень платника податків, стосовно якого внесена заява органу доходів і зборів. Зокрема, платник податків може заперечувати розмір податкового боргу, що стягується, або факт узгодження податкових зобов`язань, з яких виник податковий борг; склад майна, щодо якого застосовується адміністративний арешт; заперечувати наявність податкового боргу, у зв`язку з яким накладено адміністративний арешт, або законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту, тощо.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.01.2019 у справі №808/2981/14.
З урахуванням зазначеного, з моменту оскарження ТОВ «БК МПК» податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 28.03.2025 № 280170405 в межах адміністративної справи №320/37579/25 податковий борг втратив статус узгодженого, а таке оскарження податкового боргу свідчить про наявність спору про право, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні заяви про стягнення податкового боргу в порядку статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 23.02.2023 у справі №640/17091/21 колегія суддів вважає помилковими та не беруться колегією суддів до уваги, оскільки ця справа не є релевантною та спірні відносини склалися щодо інших обставин.
Щодо посилання апелянта на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2024 у справі №320/46103824 слід зазначити, що дане судове рішення, відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, не є джерелом права, що застосовується судом при вирішенні справ та, виходячи з норм частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, його висновки не є обов`язковими для врахування.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
За наведених обставин та правового регулювання, суд попередньої інстанції дійшов вірного висновку, що заява позивача є необґрунтованою, а отже правові підстави для задоволення вимог апеляційної скарги також - відсутні.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 250, 283, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року у справі №320/36766/25- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Т.Р.Вівдиченко

О.В.Карпушова