Єдиний унікальний номер 341/2084/25 
Номер провадження 2/341/181/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року м. Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого – судді Васильцової Г.А.,
секретаря судового засідання – Габлей А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Галицького районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - адвоката Усенко Михайла Ігоровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі по тексту – ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», позивач) – адвокат Усенко М.І. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (далі по тексту – відповідач, ОСОБА_1 , позичальник) заборгованість за кредитним договором №8469204 від 25.02.2023 року у розмірі 19 896,00 грн. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 25 лютого 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі по тексту – ТзОВ «Мілоан», первісний кредитодавець) та  ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №8469204 (далі по тексту – кредитний договір). Договір укладено в електронній формі у відповідності до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису позичальника, шляхом введення одноразового ідентифікатора. Сума кредиту становить 5 000,00 грн. 26.06.2023 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №99-МЛ, згідно якого первісний кредитодавець відступив право вимоги до відповідача на користь позивача. Позивач направив на адресу відповідача повідомлення про необхідність погашення заборгованості. Внаслідок неналежного виконанням кредитних зобов`язань у відповідача утворилася заборгованість у сумі 19 896,00 грн, з яких: 4 800,00 грн – сума заборгованості по тілу кредиту, 14 146,00 грн – сума заборгованості за відсотками та 950,00 грн – сума заборгованості за комісією за видачу кредиту. З метою захисту порушеного права представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» вищевказану заборгованість та понесені судові витрати.
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 27 січня 2026 року.
18 грудня через підсистему «Електронний суд» надійшов від відповідача відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити у стягненні з нього комісії, нарахованих відсотків та витрат на професійну правничу допомогу та за встановлення заборгованості, обмежитися стягненням доведеної суми основного боргу. Зазначив, що надані позивачем матеріали не підтверджують правомірність та розмір заявленої заборгованості, частина доказів має односторонній характер та не дає можливості перевірити правильність здійснених нарахувань. Вважає, що не надано детального, покрокового розрахунку, в якому не зазначено конкретні періоди, за які здійснювалися нарахування, не розмежовано нараховані відсотки, нараховані в період строку кредитування та нараховані після його закінчення, та відсутня формула розрахунку. Наданий розрахунок та виписка є внутрішнім документом позивача та не є належним та допустимим доказом. Вважає, що нараховані відсотки після закінчення строку кредитування є необґрунтованими. Також, посилається на те, що позивач не довів безперервний ланцюг переходу прав вимоги, не надав всі необхідні документи, а надані витяги не дають можливість встановити повноту та достовірність передачі кредитних зобов`язань. Нараховану комісію вбачає як приховану плату за кредит, оскільки вона не підтверджена доказами надання окремих послуг, не має самостійного змісту, та дублює плату за користування кредитом. Витрати на правничу допомогу вважає неспівмірними, оскільки справа є типовою, та не складною. Заявлену суму заборгованості вважає не пропорційною до суми отриманого кредиту, вона перевищує її у декілька разів, що порушує баланс інтересів сторін. Крім того, заявив клопотання про витребування доказів у позивача.
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 27 січня 2026 року відкладено розгляд справи та задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів у ТзОВ «ФК «Крелит-Капітал».
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2026 року відкладено розгляд справи та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ «Універсал Банк», крім того повторно витребувано докази у позивача ТзОВ «ФК «Крелит-Капітал».
31 березня на електронну адресу суду надійшла відповідь АТ «Універсал Банк» на ухвалу суду від 25 лютого 2026 року.
Інших заяв та клопотань у справі від учасників процесу до суду не надходило.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити за відсутності представника ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Відповідач у судове засідання не з`явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку електронного листа до електронного кабінету учасника у підсистемі «Електронний суд» (а.с. 38,45,55,63). Відповідач не повідомив суд про причину своєї неявки.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25 лютого 2023 року між ТзОВ «Мілоан» та  ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №8469204 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за допомогою одноразового ідентифікатора R73603. Сума кредиту становить 5 000,00 грн (а.с. 7-12). Строк кредитування – 100 календарних днів, який складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період – 10 календарних днів, що настає з дати видачі кредиту та закінчується 07.03.2023 року. Поточний період – 90 календарних днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 05.06.2023 року (дата остаточного погашення заборгованості). Комісія за видачу кредиту – 950,00 грн, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
23 лютого 2023 року первісний кредитодавець здійснив видачу кредитних коштів у сумі 5 000,00 грн на картковий рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням №944 від 237273 від 25.02.2023 року (а.с. 15 на зворотній стороні).
Як вбачається з листа АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-10982 від 30.03.2026 року, 25.02.2023 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), було зараховано платіж у суму 5 000,00 грн (а.с. 66).
Отже, суд встановив, що первісний кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав та надав ОСОБА_1 у користування кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн.
Згідно п. 1.4. кредитного договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 07.03.2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 05.06.2023 року (останнього дня строку кредитування).
Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду – 1 000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2% в день (п. 1.5.2. кредитного договору). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду – 13 500,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3% в день (п. 1.5.3. кредитного договору). Тип процентної ставки – фіксована.
Пролонгація (продовження/поновлення) пільгового періоду та строку кредитування передбачена п. 2.3. кредитного договору (а.с. 8). Задля пролонгації строку пільгового періоду позичальник має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту, на строк (продовження/поновлення пільгового періоду та строку кредитування): 3 (комісія 3%), 7 (комісія 6%), 15 (комісія 10%) календарних днів.
Згідно п. 3.3.2. кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1.-1.5, та п. 2.4. даного договору.
Відповідно до п. 6.3. кредитного договору позичальник погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, що: • він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, змістом та умовами, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватися умов кредитного договору та правил товариства; • він не перебуває під впливом хвороби, алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; • на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на плато та/або кредитоспроможність позичальника, та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору, про які він не повідомив кредитодавця; • вся інформація надана кредитодавцем, в тому числі під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною (а.с. 11).
Крім того, правом відмовитися від цього договору, розірвати чи припинити його в односторонньому порядку в будь-який момент його дії, як це передбачено пунктами 3.4.4., 3.4.5., 3.4.6. кредитного договору, відповідач не скористався.
Факт неукладання цього кредитного договору відповідачем не оспорюється у відзиві.
Матеріали справи також містять графік платежів за кредитним договором, паспорт споживчого кредиту, довідку первісного кредитодавця про видачу коштів 25.02.2023 року о 20:50 год, анкету-заяву, заповнену відповідачем при укладанні кредитного договору, та виписку з особового рахунку (а.с.12 на зворотній стороні – 15, 17).
26 червня 2023 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №99-МЛ, за яким ТзОВ «Мілоан» передає (відступає) позивачу за плату, а ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні первісному кредитодавцю права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 17 на зворотній стороні - 24). 
Оформлення відступлення права вимоги за цим договором здійснюється шляхом підписання акту приймання-передачі реєстру боржників у день здійснення фінансування (оплати) в повному обсязі, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників, стосовно їх заборгованостей (п. 6.2.3. договору відступлення прав вимоги №99-МЛ). 
У матеріалах справи також міститься додаткова угода №1 до договору відступлення прав вимоги №99-МЛ від 26.08.2025 року, якою внесено зміни до додатку № 1 цього договору - форми реєстру боржників, та платіжна інструкція від 26.26.2023 року щодо оплати позивачем фінансування первісному кредитодавцю за відступлення прав вимоги (а.с. 25, 26 на зворотній стороні).
Акт приймання-передачі реєстру боржників підписаний 26 червня 2023 року (а.с. 26).
Відповідно витягу з реєстру боржників від 10.09.2025 року до договору відступлення прав вимоги №99-МЛ від 26.06.2023 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 19 896,00 грн, з яких: 4 800,00 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 14 146,68 грн – сума заборгованості за відсотками, 950,00 грн – сума заборгованості за комісією (а.с. 27).
Крім того, 04 листопада 2025 року позивач направив на адресу місця реєстрації ОСОБА_1 повідомлення про відступлення прав вимоги первісним кредитодавцем на користь ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», повідомлено про наявну заборгованість за кредитом та надано інформацію щодо рахунків для сплати такої заборгованості (а.с. 27 на зворотній стороні).
Відповідач при подачі відзиву не скористався своїми процесуальним правами передбаченими статями 12, 13, 76, 83 ЦПК України, не подав свого розрахунку заборгованості, не надав до суду доказів на спростування вимог позивача чи доказів належного виконання зобов`язань зі сплати заборгованості за кредитним договором.
Щодо правильності здійснених позивачем нарахувань відсотків за кредитним договором суд зазначає наступне.
Згідно розрахунку заборгованості первісного кредитора вбачається, що проценти відповідачу були нараховані позивачем правомірно (а.с. 16) та суд зміг перевірити правильність здійснених нарахувань, а саме: 
-за період з 26.02.2023 року до 07.03.2023 року (пільговий період) проценти нараховувалися за процентною ставкою 2% в день протягом 10 календарних днів, що довірнює 1 000,00 грн;
-за період з 08.03.2023 року до 15.03.2023 року проценти нараховувалися за процентною ставкою 3% в день протягом 8 календарних днів, що довірнює 1 200,00 грн;
-за період з 16.03.2023 року до 18.03.2023 року (з врахуванням здійсненої пролонгації строку кредитування 15.03.2023 року та поновлення пільгового періоду на 3 календарні дні, для якої відповідачем було здійснено оплату коштів за тілом кредиту у сумі 200,00 грн, процентів – 150,00 грн та комісії за пролонгацію – 150,00 грн) проценти нараховувалися за процентною ставкою 2% в день протягом 3 календарних днів, що довірнює 288,00 грн;
-за період з 19.03.2023 року до 08.06.2023 року (період з врахування пролонгації строку кредитування на 3 календарних дні) проценти нараховувалися за процентною ставкою 3% в день протягом 82 календарних днів, що довірнює 11 808,00 грн.
Відтак, сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача, становить суму: 14 146,00 грн = 1 000,00 грн + 1 200,00 грн – 150,00 грн (сума оплати процентів 15.03.2023 року) + 288,00 грн + 11 808,00 грн.
У відзиві відповідач також не спростовував факт пролонгації строку кредитування та поновлення пільгового періоду на 3 календарних дні.
Більш того, суд встановив, що після закінчення строку кредитування проценти відповідачу позивачем не нараховувалися.
Відповіді від ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» на ухвали суду від 27 січня 2026 року та від 25 лютого 2026 року про витребування доказів на адресу суду не надходило.
Згідно ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд, зокрема, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.
В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15)
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
У відповідності до ст. ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії суд зазначає наступне.
Пунктом 1.5.1. кредитного договору передбачено стягнення комісії за надання кредиту в сумі 950,00 грн.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) зробив висновок, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку.
Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року».
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справі № 686/9372/16, провадження № 61-663св21 від 15 грудня 2021 року.
У даній справі умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний сплачувати банку комісійну винагороду за надання кредиту.
Однак, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочини, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відтак, позовна вимога позивача в частині стягнення комісії не підлягає задоволенню.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором про споживчий кредит №8469204 від 25.02.2023 року не виконав повністю, у передбачений у договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 18 946,00 грн, з яких: 4 800,00 грн – заборгованість за тілом кредиту (з урахуванням сплаченої суми за тілом кредиту у розмірі 200,00 грн 15.03.2023 року) та 14 146,00 грн – заборгованість за відсотками.
Вимоги позивача в цій частині є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені. 
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження витрат на професійну (правничу) допомогу позивачем надано суду договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року, укладений із АО «Апологет» та позивачем (а.с. 30 на зворотній стороні), акт наданих послуг №Д/9230 від 12.11.2025 року (а.с. 31 на зворотній стороні), детальний опис наданих послуг до акту наданих послуг №Д/9230 від 12.11.2025 року (а.с. 32), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2093 (а.с. 29), виписку та витяг АО «Апологет» з ЄДР, згідно якої адвокат Усенко М.І. є його керівником (а.с. 29 на зворотній стороні – 30, 34), ордер про надання правничої допомоги від 20.10.2025 року (а.с. 31). Відповідно до вказаних документів загальна сума витрат на надання професійної (правничої) допомоги склала 8 000,00 грн.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрати на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що вони мають не обґрунтовану завищену вартість. 
Також, судом встановлена не співмірність заявленого розміру витрат на професійну (правничу) допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатом робіт (наданих послуг).
Слід зазначити, що дана категорія справ про стягнення заборгованості за кредитним договором є поширеною та сталою у судовій практиці, не потребує поглиблених знань в галузі юриспруденції. 
Суд також враховує той факт, що позивач не має спеціальних знать у галузі права і йому необхідно звернутися за допомогою до кваліфікованого фахівця в галузі права або адвоката для захисту порушеного права. Проте, обсяг доказів поданих в обґрунтування заявлених вимог не значний, у зв`язку з чим суд вважає що позивачем не доведено співмірність оплати послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги в даному випадку.
Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної не співмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2 500,00 грн, які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката.
Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Коллект Центр» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат зі сплати судового збору у розмірі 2 306,92 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 18 946,00 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 2 422,20 грн (сума сплаченого судового збору) / 19 896,00 грн (розмір заявлених позовних вимог).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - адвоката Усенко Михайла Ігоровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (місце знаходження: індекс 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, код ЄДРПОУ: 35234236, IBAN: НОМЕР_3 в АТ «Креді Агріколь Банк») суму заборгованості за договором про споживчий кредит №8469204 від 25.02.2023 року у загальному розмірі 18 946,00 грн, з яких: 4 800,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 14 146,00 грн – заборгованість за відсотками.

Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (місце знаходження: індекс 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, код ЄДРПОУ: 35234236, IBAN: НОМЕР_3 в АТ «Креді Агріколь Банк») витрати, пов`язані з отримання професійної (правничої) допомоги в розмірі 2 500,00 (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (місце знаходження: індекс 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, код ЄДРПОУ: 35234236, IBAN: НОМЕР_3 в АТ «Креді Агріколь Банк») суму сплаченого судового збору у розмірі 2 306,92 (дві тисячі триста шість гривень 92 копійки).

В іншій частині позовних вимог – відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Дата складення рішення суду 02.04.2026 року.
  Суддя	Ганна ВАСИЛЬЦОВА