ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2026 року	справа № 380/1580/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІДГІРЦІ" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “ПІДГІРЦІ” до Головного управління ДПС у Львівській області із вимогою визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління ДПС України № 407-ПП від 27.01.2026 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПІДГІРЦІ».
В обґрунтування позову вказав, що 27.01.2026 Головним управлінням ДПС у Львівській області видано наказ № 407-ПП про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПІДГІРЦІ» з питань взаємовідносин з ТОВ «ОПТІМАЛ ТРЕЙДІНГ» за період жовтень 2018 року, ПП «ТЕРРА БОНА» за період липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2020 року, ТОВ «ІНВЕСТКОМ-УКРАЇНА» за період жовтень 2019 року. 28.01.2026 до позивача прибули працівники відповідача: головний державний інспектор відділу позапланових перевірок Ольга Пастушук та головний державний інспектор відділу позапланових перевірок Оксана Глуховецька, повідомили про існування наказу № 407-ПП та надали його для ознайомлення. Директор ТОВ «ПІДГІРЦІ» Андрій Кармазин, детально ознайомившись зі змістом отриманого від працівників відповідача наказом, відмовив у допуску посадових осіб відповідача для проведення документальної позапланової виїзної перевірки про що складено відповідний акт відмови від допуску до проведення перевірки від 28.01.2026 № 207/13-01-07-06 (далі - акт відмови від допуску). Директором ТОВ «ПІДГІРЦІ» надано пояснення щодо відмови у допуску до перевірки у зв`язку з незаконним наказом Головного управління ДПС у Львівській області № 407-ПП від 27.01.2026 та повідомлено, що дії працівників ДПС та наказ на проведення перевірки є протиправними, у зв`язку з чим будуть оскаржені у судовому порядку. Повідомив, що в наказі № 407-ПП про проведення документальної позапланової виїзної перевірки не визначено чітку підставу для проведення перевірки, проте, зважаючи на описову частину п. 2 наказу, а також зазначення в наказі пункту 1 частини 1 статті 78 Податкового кодексу, позивач вважає, що предметом перевірки є правовідносини з контрагентами, стосовно котрих позивач отримував запит від відповідача та надавав відповідь. Стверджує, що з моменту надсилання відповіді на запит, до 28.01.2026 позивач не отримував від відповідача жодних уточнюючих чи повторних запитів. У відповідача не було зауважень до діяльності позивача чи поданої ним податкової звітності. На переконання позивача, 18 місяців є цілком достатнім строком для відповідача, щоб опрацювати отриману інформацію, а у випадку виникнення додаткових питань чи уточнень, звернутись до позивача ще раз. Тому звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою судді від 02.02.2026 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.
Ухвалою судді від 02.03.2026 в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.
На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що на підставі наявної у контролюючого органу податкової інформації Головним управлінням ДПС у Львівській області виявлено факти, які свідчать про порушення ТОВ «ПІДГІРЦІ» норм податкового законодавства по взаємовідносинах із ТОВ "ОПТІМАЛ ТРЕЙДІНГ" за період жовтень 2018 року, ТОВ "ІНВЕСТКОМ-УКРАЇНА" за період жовтень 2019 року, ПП "ТЕРРА БОНА" за період липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2020 року, та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податкових декларацiях з податку на прибуток підприємств. Зазначив, що Головним управлінням ДПС у Львівській області, керуючись вимогами пп.16.1.5, пп.16.1.7 п.16.1 ст.16, пп.20.1.2 п.20.1 ст.20, пп.73.3 ст.73, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) (далі – Податковий кодекс) на адресу ТОВ "ПІДГІРЦІ" скеровано лист від 10.04.2024 №11118/6/13-01-07-06-15 про надання пояснень та їх документального підтвердження щодо здійснення взаємовідносин із вищенаведеними контрагентами. У відповідь отримано документи, проте у неповному обсязі. Стверджує, що на зазначені запити позивачем не надано достатньої та обґрунтованої відповіді, яка б спростувала інформацію чи усунула сумніви, що виникли у податкового органу після отримання інформації, яка свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Повідомив, що позивач детально не обґрунтував свої взаємовідносини з вищезазначеними контрагентами, що не дозволяє контролюючому органу оцінити економічну сутність, ділову мету та реальність проведених операцій. Отже, позивачем не надано достатньої та обґрунтованої відповіді, яка б повною мірою спростувала інформацію або усунула обґрунтовані сумніви контролюючого органу щодо реальності здійснення господарських операцій та їх належного документального оформлення відповідно до вимог чинного податкового законодавства. Відповідно, Головне управління ДПС у Львівській області, на підставі статей 73, 78 Податкового кодексу України, мало законні підстави для призначення документальної виїзної перевірки з огляду на неповне надання документів та пояснень, необхідних для встановлення фактичних обставин господарських взаємовідносин позивача з контрагентами. Просив у задоволенні позову відмовити.
Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що вважає посилання відповідача на те, що позивачем не надано у повному обсязі запитаних документів є безпідставними, оскільки відповідь на вказаний запит була надана контролюючому органу в повному обсязі у передбачений податковим законодавством строк. Разом з тим з часу надання цієї відповіді пройшло більше одного року, і за вказаний період у Головного управління ДПС у Львівській області не було надано жодних звернень до Товариства щодо надання додаткової інформації чи будь яких додаткових документів на підтвердження цієї інформації. Серед іншого навів доводи аналогічні тим, які викладені в позовній заяві.
Суд вивчив матеріали справи, з`ясував обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідив докази, якими вони обґрунтовуються та встановив таке.
Головним управлінням ДПС у Львівській області, керуючись вимогами пп.16.1.5, пп.16.1.7 п.16.1 ст.16, пп.20.1.2 п.20.1 ст.20, пп.73.3 ст.73, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) (далі – Податковий кодекс) на адресу ТОВ "ПІДГІРЦІ" скеровано лист від 10.04.2024 №11118/6/13-01-07-06-15 про надання пояснень та їх документального підтвердження щодо здійснення взаємовідносин із вищенаведеними контрагентами. У відповідь отримано документи, проте у неповному обсязі.
Відповідно до вимог п.20.1.2 п.20.1 ст.20, пп.73.3 ст.73, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 п. 78.4. ст.78 ПК України Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято наказ від 27.01.2026 №407 ПП «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПІДГІРЦІ». Наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ПІДГІРЦІ» з 28 січня 2026 року тривалістю 5 робочих днів.
Наказано перевірку провести з питань проведення взаємовідносин з ТОВ "ОПТІМАЛ ТРЕЙДІНГ" за період жовтень 2018 року, ТОВ "ІНВЕСТКОМ-УКРАЇНА" за період жовтень 2019 року, ПП "ТЕРРА БОНА" за період липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2020 року, та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податкових деклараціях з податку на прибуток підприємств.
На підставі наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 27.01.2026 №407-ПП та направлень від 28.01.2026 №1002, 1003 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПІДГІРЦІ» з питань проведення взаємовідносин із ТОВ "ОПТІМАЛ ТРЕЙДІНГ" за період жовтень 2018 року, ТОВ "ІНВЕСТКОМ-УКРАЇНА" за період жовтень 2019 року, ПП "ТЕРРА БОНА" за період липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2020 року, та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податкових декларацiях з податку на прибуток пiдприємств, головними державними інспекторами відділу позапланових перевірок ризикових платників та з інших податків управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Львівській області Ольгою Пастушук та Оксаною Глуховецькою, 28.01.2026 здійснено вихід на податкову адресою ТОВ «ПІДГІРЦІ», а саме: Львівська область, Золочівський район, с. Підгірці з метою вручення копії наказу від 27.01.2026 №407-ПП та ознайомлення з направлення на проведення перевірки від 28.01.2026 №1002, 1003.
Директор ТОВ «ПІДГІРЦІ» – Кармазин Андрій Богданович, ознайомившись з наказом Головного управління ДПС у Львівській області від 27.01.2026 №407-ПП повідомив, про те, що не допускає до проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «ПІДГІРЦІ», про що складено акт відмови у допуску посадових осіб до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПІДГІРЦІ» від 28.01.2026 №207/13-01-07-07/30124567.
Не погодившись із спірним наказом, вважаючи його протиправним і таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд керувався таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс). 
Порядок періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1245(далі - Порядок №1245). 
Пунктом 10 Порядку №1245 встановлено, що запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. 
У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують. 
Також пунктом 73.3 ст. 73 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. 
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і має містити: 
1) підстави для надсилання запиту відповідно до цього пункту із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 
2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 
3) печатку контролюючого органу. 
Відповідно до пункту 73.3.1. ПК України письмовий запит про надання інформації надсилається платнику податків або іншому суб`єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 
1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої у встановленому законом порядку, виявлено факти, які можуть свідчити про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, із обов`язковим зазначенням таких фактів у запиті;
2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;
3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій платником податків;
4) стосовно платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок під час зазначення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;
5) у разі проведення зустрічної звірки;
6) виявлено помилку або недостовірність даних, що містяться у звіті про підзвітні рахунки, поданому фінансовим агентом, або відповідно до Загального стандарту звітності CRS фінансовим агентом подано звіт про підзвітні рахунки з відомостями про незадокументовані рахунки, або виявлено подання власником рахунку недостовірних відомостей фінансовому агенту;
7) отримано повідомлення від компетентного органу іноземної юрисдикції, з якою Україною укладено міжнародний договір, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, або укладено на його підставі міжвідомчий договір, про виявлення таким органом помилки, неповних або недостовірних даних, наданих фінансовим агентом щодо підзвітного рахунку особи, яка є резидентом відповідної іноземної юрисдикції, або про інше порушення чи невиконання фінансовим агентом зобов`язань, передбачених Угодою FATCA або Загальним стандартом звітності CRS, у тому числі про участь фінансового агента або його клієнта у правочинах або операціях, передбачених пунктом 39-3.6 статті 39-3 цього Кодексу;
8) отримано запит про надання інформації від компетентного органу іноземної держави на підставі міжнародного договору, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, та інформації, яка запитується, немає у розпорядженні контролюючого органу;
9) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Суд звертає увагу на те, що надісланий на адресу ТОВ «ПІДГІРЦІ» письмовий запит відповідача від 10.04.2024 № 11118/6/13-01-07-06-15 про надання пояснень та їх документальних підтверджень хоч і містить загальне посилання на пункт 73.3 ПК України, проте чітко не визначає підстави та передумови за яких контролюючому органу надано право отримувати від платника податку запитувану інформацію, порушуючи при цьому вимоги підпункту 73.3.1. ПК України.
Вказаний факт може свідчити лиш про формальний підхід контролюючого органу до формування податкового запиту, що був виданий відповідачем без чіткої відповідності до вимог податкового законодавства, адже посилання у запиті виключно на пункт 73.3 ПК України, без конкретного обґрунтування підставності такого запиту, що визначена підпунктом 73.3.1 ПК України, ставить загалом під сумнів законність процедури надсилання такого запиту, що вочевидь, мало на меті виключно створення передумов для проведення позапланової документальної перевірки Товариства.
Відповідачем не вказано, отримання якої саме інформації спричинило виникнення обґрунтованої та законодавчо встановленої необхідності для контролюючого органу із здійснення податкового контролю.
Належною формою реалізації такого обов`язку, є спрямування письмового запиту до платника податків із зазначенням у запиті про існуючі порушення з боку такого платника та необхідність надання ним пояснень та документів. Метою запиту є підтвердження або спростування тієї інформації, яка є у податкового органу, при чому достовірність такої інформації про порушення може бути як категорична, так і умовна. Встановлення порушення та формування висновків про це можливе лише після отримання запитуваної контролюючим органом інформації. Тому наведення у запиті з посиланням на інформацію, як можливого порушення, а не категоричного висновку про порушення з боку платника податків, передбачає наявність інформації, яка потребує додаткової перевірки, яку можливо реалізувати шляхом здійснення запиту та проведеного аналізу після її отримання.
Аналіз норми підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України дає підстави для висновку, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.
Натомість відповідачем надіслано запит, без зазначення конкретної інформації, що може свідчити про порушення позивачем податкового законодавства, та котра стала підставою для звернення із запитом. Не надано оцінки відповіді на запит та долученим до неї документам. Та призначено перевірку більше, ніж через півтора роки з моменту отримання відповіді
За таких обставин, у позивача є підстави вважати наказ про призначення перевірки протиправним, необґрунтованим, та таким, що не містить конкретних правових підстав для проведення перевірки.
Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 29.01.2025 у справі № 160/8721/23, відповідно до якої "запит контролюючого органу про надання відповідної інформації платником податків повинен містити конкретні підстави, тобто, чітко окреслені обставини, які свідчать про порушення (можливе порушення) платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об`єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження".
Пунктом 73.3.4. ПК України встановлено, що у разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу, платник податків звільняється від обов`язку надання відповіді на такий запит.
Водночас попри те, що отриманий від контролюючого органу письмовий запит, був оформлений з порушенням чинного податкового законодавства, позивачем було надано у відповідь детальні письмові пояснення разом із переліком всіх запитуваних документів у чіткій відповідності до вимог та строків, що визначені у підпункті 73.3.3 ПК України (лист від 21.05.2024 №22).
Відповідно до п. 81.1. ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Отже, обов`язковою інформацією, що має міститися у наказі про проведення документальної перевірки, є: дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування платника податку, мета, вид (документальна планова/позапланова перевірка), та чіткі обґрунтовані підстави для проведення цієї перевірки, визначені Податковим кодексом.
Відповідно до п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Відповідно до п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Підпунктом 78.1.1., 78.1.4. пункту 78.1 статті 78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Натомість контролюючим органом, всупереч вимогам підпункту 78.1.1., 78.1.4. ПК України, не зазначено в оскаржуваному наказі № 407-ПП від 27.01.2026 жодної конкретної підстави для проведення позапланової документальної перевірки, які і не наведено жодних доказів, як б свідчили про наявність фактів порушення позивачем податкового, валютного та іншого законодавства, та/або недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків та які, відповідно до вимог податкового законодавства, обов`язково мають бути зазначені у письмовому запиті контролюючого органу про надання пояснень та їх документального підтвердження.
Верховний Суд у постанові від 17.07.2019 у справі №808/553/18 дійшов висновку, який також підтримано висновками Верховного Суду у постановах від 11.05.2022 у справі №380/531/20, від 24.05.2023 у справі №640/4070/22, та який, в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при вирішенні спірних правовідносин, про те, що суд першої інстанцій правильно відхилив доводи контролюючого органу щодо правомірності прийняття ним оскаржуваного наказу від 08.02.2018 №385 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» за результатами зазначених вище запитів про надання інформації та документального підтвердження, оскільки у такому письмовому запиті, що складається контролюючим органом на підставі п. 73.3 ст. 73 та п.п. 78.1.4. п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, крім наведення підстав для надсилання запиту, переліку інформації, яка запитується, та переліку документів, які пропонується надати, необхідно також обов`язково зазначати: які саме недостовірні данні містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; відомості, які є джерелом інформації щодо конкретних фактів порушення платником податків податкового та іншого законодавства та підтверджують підстави для направлення запиту.
Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного суду від 28.05.2025 у справі № 380/245/20 «аналіз пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України та положень Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1245 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), свідчать про те, що запит контролюючого органу про надання відповідної інформації платником податків повинен містити конкретні підстави, тобто, чітко окреслені обставини, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об`єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.
Таким чином, виявлення фактів, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями. При цьому, у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення необґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.
Суб`єкт господарювання має право не погодитися з рішенням про призначення перевірки та оспорити його у суді, тоді суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб`єкта господарювання та їх документальне обґрунтування.»
Натомість, ні під час призначення позапланової документальної перевірки, ні під час судового процесу, відповідачем не доведено в чому полягає неповнота чи необґрунтованість відповіді позивача на запит відповідача. В чому полягала необхідність з`ясувати певні обставини саме шляхом проведення позапланової перевірки.
Суд також враховує, що письмовий запит контролюючого органу був надісланий на адресу ТОВ «ПІДГІРЦІ» 10.04.2024, тобто за один рік та шість місяців до моменту ініціювання податковим органом процедури проведення позапланової документальної перевірки, що загалом ставить під сумнів доцільність проведення такої перевірки. Після надання ТОВ «ПІДГІРЦІ» повної та належної відповіді на письмовий запит контролюючого органу останній протягом значного проміжку часу не звертався до Товариства із повторними запитами, вимогами чи повідомленнями щодо необхідності надання додаткових пояснень або документів, які, на його думку, були відсутні або потребували уточнення. Така бездіяльність контролюючого органу свідчить про те, що надана позивачем інформація була сприйнята як достатня, повна та така, що не викликала сумнівів у її правомірності чи достовірності, однак саме зараз став зручним приводом для проведення позапланової документальної перевірки.
Пунктом 21 ПК України визначено, що контролюючі органи під час здійснення своєї діяльності зобов`язані дотримуватись Конституції України та діяти лише відповідно до норм Податкового кодексу та інших законів України, інших нормативних актів; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, а також підприємств, установ, організацій.
Діяти відповідно до норми податкового законодавства означає діяти в межах наданих повноважень шляхом вчинення дій, які не виходять за межі прав та обов`язків, установлених відповідним законом. Також цей принцип означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дій і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки для реалізації своїх владних повноважень.
Водночас факт ініціювання контролюючим органом безпідставної позапланової документальної перевірки обставин дотримання Позивачем вимог податкового законодавства, які були предметом перевірки в межах надісланого письмового запиту рік тому, ставить під сумнів доцільність проведення такої перевірки платника податків, що по суті є грубим порушенням основного принципу правової визначеності, як основного елементу верховенства права у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Конституційний Суд України виходить із того, що принцип правової визначеності не виключає визнання за органом державної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживанню ними. Цей механізм повинен забезпечувати, з одного боку, захист особи від свавільного втручання органів державної влади у її права і свободи, а з другого - наявність можливості у особи передбачати дії цих органів (абзац третій підпункту 2.4 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 1-2/2016).
Водночас оскаржуваний наказ був виданий контролюючим органом всупереч вимогам податкового законодавства, адже в процесі ініціювання податковим органом документальної позапланової перевірки ним не було доведено, що надані на письмовий запит пояснення та документи аналізувались контролюючим органом і що такі, за результатом аналізу, є недостатніми для спростування інформації про порушення платником норм податкового законодавства, що свідчить про відсутність у Відповідача обґрунтованих підстав, встановлених підпунктами 78.1.1., 78.1.4 пункту 78.1 ст. 78 ПК України для призначення законної позапланової перевірки позивача.
Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 року статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. У процесі розгляду справи суд не встановив інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. А решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 2 ст. 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку
Таким чином, суд дійшов висновку, що наказ Головного управління ДПС у Львівській області від 27.01.2026 № 407-ПП підлягає визнанню протиправним і скасуванню, оскільки не відповідає встановленим у ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям обґрунтованості, добросовісності, розсудливості, а також прийнята без дотримання підстав, меж повноважень та способу, що визначений Конституцією та законами України, винесена без урахування усіх дійсних обставин справи, що мають значення для прийняття рішень.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування своєї позиції, не довів правопорушення позивача у сфері податкових правовідносин, а тому приймаючи оскаржуване рішення, діяв протиправно, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи, і цілями, на досягнення яких спрямоване таке рішення.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним при зверненні до суду із цим позовом судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління ДПС України № 407-ПП від 27.01.2026 року "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ПІДГІРЦІ".
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІДГІРЦІ" (ЄДРПОУ 30124567) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (ЄДРПОУ 43968090) 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.