РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року 	справа № 580/10518/25 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гайдаш В. А., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу № 580/10518/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач), в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо повторної постановки громадянина ОСОБА_1 на військовий облік, не зважаючи на наявність рішення про виключення такого з військового обліку, та не внесення актуальних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо зняття громадянина ОСОБА_1 з військового обліку;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виключити громадянина ОСОБА_1 з військового обліку та актуалізувати інформацію щодо громадянина ОСОБА_1 у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.12.1997 його було визнано непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку. Однак, відповідно до відомостей у застосунку «Резерв+» позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вважає, що відповідач протиправно вніс неповну інформацію щодо ступеня його придатності до військової служби, що призвело до постановлення його на військових облік. За захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду.
Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав.
27.02.2026 ІНФОРМАЦІЯ_3 подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що ОСОБА_1 був взятий на військовий облік 17.08.2025 автоматично. На переконання відповідача, позивач не довів, що виключення з військового обліку є невід`ємним правом особи, яке не підлягає скасуванню чи зміні. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 19.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
Ухвалою від 14.11.2025 суд витребував від ІНФОРМАЦІЯ_1 завірені належним чином документи, на підставі яких було поновлено на військовому обліку ОСОБА_1 та зупинив провадження в адміністративній справі №580/10518/25 до отримання судом витребуваних документів.
Постановою від 09.02.2026 Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 скасував в частині зупинення провадження у справі. Справу направив до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Ухвалою від 27.02.2026 суд продовжив розгляд справи № 580/10518/25 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив таке.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до відомостей військового квитка серії НОМЕР_1 від 24.07.2023 був знятий з військового обліку 08.12.1997 за гр. І ст. 60-а розкладу хвороб (наказ Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2). 
З витягу із застосунку «Резерв+» від 09.09.2025 вбачається, що позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо повторного взяття ОСОБА_1 на військовий облік, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно пункту 3 цього Указу мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Указами Президента України неодноразово продовжувався воєнний стан та строк проведення мобілізації, станом на дату розгляду справи воєнний стан та мобілізація в Україні тривають.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII). 
Відповідно до статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Суд зазначає, що Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі Закон № 3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до статті 1 Закону № 3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону № 3543-XII організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-XII громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Як встановив суд, позивач в обґрунтування наявності підстав для виключення його з військового обліку вказував на те, що він 08.12.1997 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Суд наголошує, що відповідно до запису військового квитка серії НОМЕР_1 від 24.07.2023 ОСОБА_1 був знятий з військового обліку 08.12.1997 за гр. І ст. 60-а розкладу хвороб (наказ Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2). 
Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивач у 1997 році був знятий з військового обліку, а не виключений з військового обліку.
Суд зазначає, що законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку». При цьому, при знятті з військового обліку, Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік.
Так, згідно з абз. 7 п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону 2232-XII взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, зокрема, зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України.
Отже, в силу приписів Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач підлягав взяттю на військовий облік військовозобов`язаних, як такий, що раніше був знятий з військового обліку.
Також суд зазначає, що на момент взяття позивача на військовий облік у серпні 2025 року, частиною 6 статті 37 Закону 2232-XII було передбачено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі;
5) були кандидатами для прийняття на військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 20 цього Закону, але не були прийняті на військову службу за контрактом;
6) звільнені з військової служби за контрактом відповідно до підпунктів "й" або "к" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
Суд зазначає, що матеріали справи не містять висновку ВЛК про повну непридатність позивача до військової служби за станом здоров`я в умовах воєнного стану.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 37 Закону 2232-XII зняттю з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України: з військового обліку військовозобов`язаних:
які вибули в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України і стали на військовий облік за новим місцем проживання;
які призвані чи прийняті на військову службу або навчання у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти;
які направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру;
які зараховані до військового оперативного резерву;
в інших випадках - за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України.
Суд зазначає, що позивач не був виключений з військового обліку, а був знятий з нього на підставі Наказу МОУ № 2, про що у військовому квитку серії НОМЕР_1 від 24.07.2023 проставлена відмітка про зняття з військового обліку.
При цьому, суд зазначає, що у разі якщо позивач вважає, що він за станом здоров`я є непридатним до військової служби, то відповідно не позбавлений права на отримання у ТЦК та СП направлення на медичний огляд для визначення ступеню придатності до військової служби. І саме за наслідками проходження позивачем військово-лікарської комісії у відповідача може виникнути обов`язок про виключення позивача з військового обліку, у разі встановлення за висновком ВЛК непридатності позивача до військової служби.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутній обов`язок щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про непридатність до військової служби позивача та виключення його з військового обліку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати на користь позивача не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст.2, 9, 139, 241-243, 254-262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя 	Віталіна ГАЙДАШ