ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року	справа № 380/1911/26	

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я. розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність щодо не зарахування періодів роботи на Херсонському виробничому бавовняному об`єднанні з 11.12.1987 року по 06.11.1995 року на посаді швеї - мотористки до страхового стажу;
зобов`язати зарахувати до страхового стажу період роботи на Херсонському виробничому бавовняному об`єднанні з 11.12.1987 року по 06.11.1995 року на посаді швеї - мотористки до страхового стажу.

В обгрунтування позову зазначає, що положеннями Закону №1058- IV підставою для призначення пенсії визначено виключно наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є, виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці. Вказує, що підтвердження стажу роботи уточнюючими довідками потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній. Стверджує, що згадані періоди підлягають зарахуванню до трудового стажу, оскільки підтверджуються записами в трудові книжці позивача.
Відповідач у відзиві вказав, що у зв`язку іх тим, що позивачем не долучено уточнюючі довідки та те, що у неї відсутній страховий стаж, ним прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії відповідно до ст.26 Закону №1058.

Ухвалою суду від 29.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Позивач, з метою реалізації свого права на призначення пенсії, звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №213050037702 від 28.10.2025 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.
Зі змісту вказаного рішення вбачається наступне: 
Вік заявника - 63 роки 02 місяці 05 днів. Необхідний страховий стаж згідно з статтею 26 Закону України №1058 "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" становить 29 років. Після досягнення віку 63 років з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року необхідний страховий стаж становить від 22 до 32 років та після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу не менше 15 років. Страховий стаж особи становить 17 років 11 місяців. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано: 
- період роботи з 11.12.1987 по 06.11.1995, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 25.07.1980, оскільки неможливо визначити назву підприємства на штампі в записі про прийняття на роботу та виправлення дати наказу про прийняття на роботу не завірено належним чином. Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про період роботи видану на підставі первинних документів та довідку про перейменування.
- період одержання допомоги по безробіттю з 13.02.2005, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 25.07.1980, оскільки відсутній запис про припинення виплати допомоги. Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про період одержання допомоги по безробіттю, видану на підставі первинних документів. 
Згідно поданих документів право на пенсійну виплату заявник матиме 16.08.2027. 
Будь-яких інших підстав для відмови у призначенні пенсії позивачу у тексті оскарженого рішення пенсійний орган не виклав.
Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Змістом спірних правовідносин є бездіяльність відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи на Херсонському виробничому бавовняному об`єднанні з 11.12.1987 року по 06.11.1995 року на посаді швеї - мотористки.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.
Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).
За змістом положень ст.62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог цієї статті постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок №637).
За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку №637).
Відповідно до п.20 цього Порядку, у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.
Крім того, загальний порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162).
Відповідно до абзацу першого пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Згідно з абзацами другим та третім п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
При цьому, у відповідності до п.2.3 Інструкції №162 усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Окрім того, наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок (далі - Інструкція №58).
Пунктом 2.4 Інструкції №58 передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» (далі – Постанови №656).
Відповідно до п.1 Постанови №656 встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 13 Постанови №656, при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.
Пунктом 18 Порядку №656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Наведені норми вказують на те, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
При цьому, законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.
Відповідач, відмовляючи позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 11.12.1987 року по 06.11.1995 року, посилається на те, що неможливо визначити назву підприємства на штампі в записі про прийняття на роботу та виправлення дати наказу про прийняття на роботу не завірено належним чином.
Із наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача НОМЕР_2 вбачається, що вона 11.12.1987 року прийнята в цех швейою-мотористкою другого розряду; 0112.1988 року позивачу встановлено посаду швеї другого розряду; 06.11.1995 року позивача звільнено через скорочення робочого місця.
Суд звертає увагу, що вказані відповідачем недоліки жодним чином не спростовують факт роботи позивача у спірний період, зважаючи на наявність дат прийняття та звільнення, назв посад, підстав внесення таких записів.
Зміст згаданих записів у трудовій книжці позивача у повному обсязі надає можливість визначити початок та завершення роботи позивача.
Оцінюючи доводи відповідача, слід зазначити, що ані Законом №1058-ІV, ані Порядком №637 не встановлено критерію оцінки оформлення трудової книжки при вирішенні питання щодо призначення пенсії.
Виходячи із зазначених приписів Порядку №637, можна зробити висновок, що підтвердження трудового стажу необхідне в разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.
Таким чином, на переконання суду, трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, а тому є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу.
При цьому суд зауважує, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці, щодо даних періодів роботи позивача, відповідачем не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при розрахунку стажу.
Відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив, що для зарахування страхового стажу позивачу необхідно долучити уточнюючу довідку про період роботи видану на підставі первинних документів та довідку про перейменування.
У даному випадку варто наголосити на тому, що позивач є внутрішньо переміщеною особою (довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.04.2022 року №1315-7000921506).
Зазначена обставина вказує на те, що позивач позбавлена будь-якої можливості отримати документи з тимчасово окупованої території.
Верховний Суд у своїй постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
У постанові від 06.03.2018 року у справі № 754/14898/15-а Верховний Суд вказав, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Колегія суддів звертає увагу, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією а отже, й не може впливати на її особисті права.
У постанові від 22.09.2021 у справі № 308/3864/17 Верховний Суд зазначив, що відсутність документів не є підставою для відмови у відновленні (призначенні) виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують нарахування заробітної плати, а протилежне позбавляє її права на відновлення виплат.
Суд зазначає, що неможливість отримання документів позивача з тимчасово окупованої території не може обмежувати конституційне право та встановлювати підстави для відмови у призначенні, поновленні пенсії позивача.
Більше того, суд вважає, що вказані відповідачем недоліки жодним чином не спростовують факт роботи позивача у спірний період, зважаючи на наявність дат прийняття та звільнення, назв посад, підстав внесення таких записів.
Враховуючи встановлені обставини, правові висновки Верховного суду, суд зазначає, що дані трудової книжки позивача не містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означених періодів до страхового стажу позивача, що враховується при призначенні пенсії.
Враховуючи, у тому числі те, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи позивача відповідачем не надано, суд дійшов висновку, що їх безпідставно не взято до уваги при розрахунку її страхового стажу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення відповідача щодо не зарахування періодів роботи на Херсонському виробничому бавовняному об`єднанні з 11.12.1987 року по 06.11.1995 року на посаді швеї - мотористки до страхового стажу позивача, не відповідає критеріям правомірності, передбачених п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а тому підлягає скасуванню.
Як наслідок, також є вимоги щодо спонукання до вчинення дій.

Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, –

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування періодів роботи на Херсонському виробничому бавовняному об`єднанні з 11.12.1987 року по 06.11.1995 року на посаді швеї - мотористки до страхового стажу ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 13814885) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) період роботи на Херсонському виробничому бавовняному об`єднанні з 11.12.1987 року по 06.11.1995 року на посаді швеї - мотористки до страхового стажу.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 13814885) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 1064 (одну тисячу шістдесят чотири) грн. 96 коп. сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 

Суддя	Мартинюк Віталій Ярославович