Справа №583/682/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сидоренко Р. В.	
Номер провадження 33/816/1124/26 	Суддя-доповідач Соколова Н. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

17 квітня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Соколова Н. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 583/682/26 за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.03.2026, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, 

установив:

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.03.2026 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та з врахуванням положень ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн в прибуток держави, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, за те, що він 15.11.2025 о 16.30 год, знаходячись на вул. Перемоги, 17, м. Охтирка, Сумської області, керував транспортним засобом марки ЗАЗ Сенс, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом токсикологічного дослідження КНП Охтирської міської ради «Охтирська ЦРЛ» № 325 від 17.11.2025, порушив п. 2.9а ПДР України; а також 15.11.2025 року о 16.30 годині знаходячись на вул. Перемоги, 17, м. Охтирка, Сумської області, керуючи транспортним засобом марки ЗАЗ Сенс, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи маневр повороту ліворуч не надав перевагу в русі мотоциклу Racer RC-300 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався на зустріч по головній дорозі. В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень, а власникам завдано матеріальних збитків. Потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження легкого ступеню. Таким чином ОСОБА_1 порушив п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, своїми діями вчинив ДТП, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КпАП України.
З таким рішенням судді не погодився захисник і подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.03.2026 скасувати в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження в цій частині закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог захисник зазначав, що суд повинен був встановити факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, однак з відеозаписів, долучених до матеріалів справи неможливо встановити жодних фактів, що стосуються правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому, єдиним доказом на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння є висновок КНПОМР Охтирської ЦРЛ № 325 від 17.11.2025.
Також адвокат зазначає, що в матеріалах справи міститься «Результат токсикологічного дослідження № 325», у ньому зазначено, що датою забору біологічного матеріалу є 15.11.2025 21.55 год; дата доставки до «КДЛ» 17.11.2025 о 08.45 год, а дата виконання дослідження 17.11.2025 о 15.40 год, що свідчить про те, що здійснювалося дослідження сечі (об`єм біоматеріалу не зазначений) з результатом 0,38 проміле, при нормі 0,3 проміле.
Крім того, апелянт вказує, що з Актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 386 вбачається, що за допомогою технічних засобів було здійснено обстеження ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння о 21.30 год та о 21.50 год з негативним результатом (0,00%) і у п.2 вказаного Акту містяться відомості про те, що ознак сп`яніння не виявлено. В той же час у п.21 Акту йдеться про те, що 17.11.2025 року о 15.40 год було здійснено лабораторне дослідження сечі, згідно з яким ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (0,38%).
Так, апелянт вважає, що вказаний висновок вказує на те, що лабораторні дослідження були здійснені лише на третю добу після огляду ОСОБА_3 , у зв`язку з чим такі висновки медичного огляду вважаються недійсними.
Про призначення даної справи до апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисник адвокат Галкін В.Л. були повідомлені завчасно у передбачений законом спосіб, однак, до апеляційного суду для участі у судовому засіданні не з`явилися, клопотань про відкладення судового засідання на іншу дану не надсилали.
Перевіряючи законність прийнятого рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд погоджується з рішенням судді в частині визнання ОСОБА_1 винуватим за ст. 124 КУпАП, а оскільки сторона захисту не оскаржує постанову в цій частині, то апеляційний суд не вдається до оцінки висновків суду про наявність у діях ОСОБА_4 складу вказаного адміністративного правопорушення.
Що стосується визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.130 КУпАП, то апеляційний суд зазначає таке.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 584824 від 06.02.2026, складеним відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);
- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.11.2025, згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 69);
- постановою слідчого від 03.02.2026 про закриття кримінального провадження № 12025200460000957 від 15.11.2025, зі змісту якої вбачається, що відповідно до судово-токсикологічного дослідження № 325 від 17.11.2025, вміст етилового спирту в сечі ОСОБА_1 складав 0,38 проміле (а.с. 4); 
- відеозаписом з бодікамер поліцейських від 06.02.2026, згідно яких ОСОБА_1 повідомлено про закриття кримінального провадження по факту ДТП та повідомили, що оскільки водій перебував в стані алкогольного сп`яніння, то відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КупАП, роз`яснено права та обов`язки, а також були зафіксовані обставини складення протоколу (а. с. 9).
Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_5 у порушенні ним п. 2.9а ПДР України, вчинені особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.
При цьому, необхідно зауважити, що проведення огляду водіїв – учасників ДТП, унаслідок якої є постраждалі, - обов`язкове, а у разі, коли в результаті ДТП водія доставлено у лікувальний заклад, в обов`язковому порядку проводиться дослідження з метою виявлення в його організмі алкоголю, наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 9, 12 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду). При цьому метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (п. 8 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»). 
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння транспортного сп`яніння не керував, а висновок лікаря не є правильним, оскільки о 21.30 год та о 21.50 год проводилось обстеження ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів і результат був негативним (0,00%), апеляційний суд вважає такими, що на увагу не заслуговують, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються наведеними вище доказами, зокрема, результатом токсикологічного дослідження № 325 від 17.11.2025, відповідно до якого в сечі ОСОБА_1 методом фотометрії виявлено 0,38 проміле спирту та Актом медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому міститься заключний діагноз лікаря-нарколога, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 68-70).
Згідно з п. 11, 13 вказаного вище Порядку лікар, що проводить огляд, повинен ознайомитися з документами, які посвідчують особу водія (паспорт, посвідчення водія та інші документи). Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. 
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акту медичного огляду, тому порушень з боку лікаря положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» апеляційним судом не виявлено. 
При цьому апеляційний суд в межах даної справи позбавлений можливості надавати будь-яку оцінку кваліфікації, компетенції й фаховій відповідності працівникам закладу охорони здоров`я вимогам професійних стандартів, оскільки відповідність таким вимогам зас¬відчують певні документи (диплом державного зразка про медичну освіту; сертифікат лікаря-спеціаліста, виданий вищим медичним навчальним закладом, закладом післядип-ломної освіти III-IV рівнів акредитації; посвідчення про присвоєння (підтверд¬ження) відповідної кваліфікаційної категорії за спеціальністю тощо), а рішення про надання права на професійну діяльність в Україні таким особам ухвалює МОЗ. 
Тобто, лікар є фахівцем при встановленні стану водія під час керування ним транспортним засобом, а використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п. 9 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»), а тому апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що лабораторні дослідження біосередовища ОСОБА_1 були здійснені лише на третю добу після огляду і тому є недійсними.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності, вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів; за збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища (п. 10, 11 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»), а право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене у п. 14 наведеного вище Порядку, але ні ОСОБА_1 , ні його захисник Галків В.Л. цією нормою не скористались, висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з підстав його неповноти або неправильності не оскаржували, як не оскаржували і самі дії працівників закладу охорони здоров`я щодо проведеного ними огляду.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП України,

постановив:

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.03.2026 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича на цю постанову без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  Н. О. Соколова