Р І Ш Е Н Н Я Справа № 384/544/25  І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И №пр. 2-а/384/3/2026 

23 березня 2026 року Вільшанський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого – судді Галицького В.В.,
зі секретарем судового засідання Лалаян А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Вільшанка Кіровоградської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія АВ № 00009046 від 25.11.2025 року, -
ВСТАНОВИВ:
10.12.2025 року до Вільшанського районного суду Кіровоградської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія АВ № 00009046 від 25.11.2025 року. 03.12.2025 на адресу позивача надійшла постанова у справі про адміністративне правопорушення серія АВ № 00009046 від 25.11.2025. Дана постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України серія АВ № 00009046 від 25.11.2025 була винесена головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Солов`янчик С.І.. Згідно із цією постановою належний позивачу транспортний засіб марки MAN TGX 26.440 - державний номерний знак НОМЕР_1 , 01.11.2025 о 16 год 09 хв на а/д М-21 км 148+700, 149+500, Житомирська область допустив рух із перевищенням нормативних параметрів зазначених у пункті 22.5 ПДР України. Відповідно до постанови АВ № 00009046 від 25.11.2025 на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. Позивач вважає дане рішення суб`єкта владних повноважень при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення АВ №00009046 від 25.11.2025 незаконним, а тому позивач просить скасувати спірну постанову у справі про адміністративне правопорушення АВ № 00009046 від 25.11.2025 року та закрити справу про адміністративне правопорушення, виходячи з наступного. Відповідач неправомірно застосував до ОСОБА_1 норму матеріального права, яка передбачає відповідальність встановлену ч.2 ст. 132-1 КУпАП, з огляду на те, що дана норма права передбачає відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритним і великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами від 10% до 20 % включно. Проте у даному випадку позивач вважає, що його транспортний засіб під час перевезення вантажу 01.11.2025 не порушував вагові норми визначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. 29.06.2021 року були внесені зміни в Кодекс України про адміністративні правопорушення на підставі Закону №1582-ІХ, відповідно до яких, статтю 132-1 було доповнено частинами 2 та 3. У зв`язку із тим, що зміни відбулися відносно нещодавно, офіційний коментар до даної норми права в чинному законодавстві України наразі не існує. Позивач звертає увагу суду, що попре відсутність офіційного нормативно-визначеного коментаря до нової редакції ст.132-1 КУпАП, суд може самостійно визначити, на підставі наданих позивачем належних та допустимих доказів, що в даному випадку відсутня об`єктивна сторона правопорушення. Об`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення полягає у порушенні правил проходження габаритно-вагового контролю, яке виражається у формі перевищення габаритно-вагових норм під час руху великогабаритних і великовагових транспортних засобів. Окрім цього позивач стверджує, що в його діях також відсутня і суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, так як вагові показники під час перевезення вантажів були в межах норми, це підтверджується належними та допустимими доказами, а відтак умислу (необережності) мова не може йти, оскільки позивач завідомо знав, що вагові показники в межах норми визначеної п.22.5 ПДР України. 01.11.2025 року під час перевезення вантажів великоваговим транспортним засобом, в діях позивача був відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, а саме була відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення, так як позивач перевозив вантаж вага якого була в межах норми визначеної пунктом 22.5 ПДР України для його типу транспортного засобу і позивач надає суду належні та допустимі докази, які це беззаперечно підтверджують. Відповідачем під час винесення спірної постанови АВ №00009046 від 25.11.2025 не було враховано, що транспортний засіб разом із причепом за своєю категорією (технічною конструкцією) та у розумінні п.22.5 ПДР України є трьохосним тягачем, який здійснює перевезення трьохвісного напівпричепу контейнеровозу, який має гранично допустиме навантаження загальної маси 44 тон, а не 40 тон, як стверджує відповідач. 01.11.2025 належний позивачу транспортний засіб марки MAN TGX 26.440 - державний номерний знак НОМЕР_1 разом із причепом марки РАСТОN ТХС 339 державний номерний знак НОМЕР_2 здійснював перевезення вантажів. Перевезення вантажу здійснювалося на підставі товарно-транспортної накладної № 11 від 01.11.2025. Проїжджаючи ваговий комплекс автоматичного зважування транспортних засобів у русі, посадовими особами відповідача було зафіксовано факт перевищення вагових параметрів, а саме загальна маса транспортного засобу складала 45090 кг при нормативно допустимій 40000 кг, тобто на 12,725% більше допустимого. Позивач звертає увагу суду що відповідачем було неправомірно обраховано нормативно-допустиме навантаження для даної категорії транспортного засобу та причепу, з огляду на наступні доводи та правові обґрунтування. Транспортний засіб марки MAN TGX 26.440 - державний номерний знак НОМЕР_1 разом із причепом марки РАСТОN ТХС 339 державний номерний знак НОМЕР_2 у загальному вираженні мають 6 осей. Три осі має транспортний засіб і три осі має причеп. Даний факт підтверджується фотофіксацією транспортного засобу під час проходження зважування у русі і може бути перевірений судом за наступним посиланням: https://wim.dsbt.gov.ua/r/AB00009046/. Позивач звертає увагу суду на нормативно допустиме навантаження на осі транспортного засобу згідно із вимогами п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, а саме: Внаслідок змін у пункт 22.5 ПДР України, були змінені нормативно допустимі вагові параметри під час руху для певних типів транспортного засобу, а саме максимальна фактична вага транспортного засобу (трьохосного автомобіля (тягач) з двохвісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метрів) - для доріг державного значення - максимальна вага - 44 тон. Позивач вважає, що належний йому транспортний засіб MAN TGX 26.440 - державний номерний знак НОМЕР_1 разом із причепом марки РАСТОN ТХС 339 державний номерний знак НОМЕР_2 відповідають визначенням, які зазначені у новій редакції п.22.5 Правил дорожнього руху, виходячи із наступного. Документальним доказом, який підтверджує факт відповідності вищезазначеного транспортного засобу разом із причепом вимогам зазначеним в п.22.5 ПДР України є свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу, в якому чітко зазначено наступні технічні відомості, з яких позивач і робить такі висновки, а саме: Свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу MAN TGX 26.440 - державний номерний знак НОМЕР_1 - серія НОМЕР_3 - в розділі «особливі примітки» - «СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ». Свідоцтво про державну реєстрацію причепу РАСТОN ТХС 339 державний номерний знак НОМЕР_2 - серія НОМЕР_4 - в розділі «особливі примітки» - «СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ НАПІВПРИЧІП Н/ПР - КОНТЕЙНЕРОВОЗ». В даному випадку мова йде про контейнеровоз типу 1А із видаленням його верхньої частини і пониженням бортів, який передбачений за своєю технічною характеристикою для перевезення насипних вантажів. Дана категорія напівпричепу характеризується зміною конструкції напівпричепу для перевезення контейнерів типу 1А, як кузова власного виготовлення для перевезення насипних вантажів (зернових культур). При цьому, позивач стверджує, що вантаж який перевозився був не у контейнері, а у змінному кузові. У своїй Постанові П`ятий апеляційний адміністративний суд по справі №484/1703/23 від 22.06.2023 зазначив: відповідно до пункту 16 статті 4 Митного кодексу України контейнер транспортне обладнання (клітка, знімна цистерна або подібний засіб), що: а) являє собою повністю або частково закриту ємність, призначену для поміщення в неї вантажів; б) має постійний характер і завдяки цьому є достатньо міцним, щоб слугувати для багаторазового використання; в) спеціально сконструйоване для полегшення перевезення вантажів одним або кількома видами транспорту без проміжного перевантаження; г) сконструйоване таким чином, щоб полегшити його перевантаження, зокрема з одного виду транспорту на інший; ґ)сконструйоване таким чином, щоб його можна було легко завантажувати та розвантажувати; д) що має внутрішній об`єм не менше одного метра кубічного. Термін «контейнер» включає приладдя та обладнання, необхідні для цього типу контейнера за умови, що вони перевозяться разом із контейнером. Знімні кузови прирівнюються до контейнерів. Доводи скаржника про недотримання перевізником вимог щодо маркування, опломбування контейнеру, вимог щодо перевезення вантажу в контейнері, як і ненадання договору про перевезення контейнеру не свідчать, що транспортний засіб, рух якого зафіксовано в автоматичному режимі, не відповідає ознакам контейнеровоза для цілей застосування положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху. Позивач просить суд уважно дослідити той факт, що перевезення вантажу здійснювалося не у контейнері, а у змінному кузові, що цілком і повністю відповідає вимогам п.22.5 Правил дорожнього руху. Позивач стверджує, що якби посадовими особами відповідача було враховано тип транспортного засобу (трьохвісного автомобіля (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метрів), то підстав для встановлення перевищення вагових параметрів не було б. Таким чином позивач вважає, що під час винесення спірної постанови АВ №00009046 від 25.11.2025 в частині здійснення калькуляцій щодо визначення ступеню перевищення вагових параметрів не було враховано тип транспортного засобу та причепу, а тому ті показники, які зазначені у спірній постанові не можуть мати правових наслідків, оскільки не була врахована конкретна норма права, яка необхідна для повного та точного обрахування ваги. При цьому, позивач звертає увагу на те, що Наказом № 363 від 14.10.1997 «Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом» визначено такі вимоги до визначення автомобільного транспорту контейнеровозом, як наявність договору про перевезення вантажів контейнером, єдиної нумерації, а також нанесеного фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера маркування, проте зазначені вимоги є другорядними у порівнянні із відомостями прямо зазначеними у свідоцтвах про реєстрацію транспортного засобу та напівпричепу. Відповідач не врахував технічні характеристики транспортного засобу та причепу, що призвело до неточного обрахування ступеню гранично допустимого навантаження, а саме відповідач не врахував, що транспортний засіб та причеп є контейнеровозом у розумінні приписів п.22.5 ПДР, а відтак гранично допустиме навантаження має бути 44 тон, а не 40. Відомості про вагу, які зазначені у спірній постанові суттєво різняться (1610 кг) з відомостями, які зазначені у товарно – транспортній накладній. В діях позивача відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторони як обов`язкові елементи складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП, а також процесуальні порушення вчинені посадовими особами відповідача, позивач вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія АВ №00009046 від 25.11.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 132-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення, стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) понесені судові витрати. 
Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06.01.2026 року, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. Відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом для участі в судовому засіданні учасників справи (їх представників).
10.02.2026 року від представника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті до суду надійшов відзив на позовну заяву про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія АВ № 00009046 від 25.11.2025 року, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..
Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов суду надано 10.02.2026 року.
Згідно з ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновків експертів, показами свідків.
Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено наступне: із постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серія АВ № 00009046 від 25.11.2025 року, винесена головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Солов`янчик С.І., відносно ОСОБА_1 вбачається, що 01.11.2025 о 16 год 09 хв., за адресою М-21, км 148+700 - 149+500, Житомирська обл., автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 26.440 - державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 12,725% (5.09 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. (а.с.11).
Проте, у позовній заяві позивач зазначив, що відповідачем під час винесення спірної постанови АВ №00009046 від 25.11.2025 не було враховано, що транспортний засіб разом із причепом за своєю категорією (технічною конструкцією) та у розумінні п.22.5 ПДР України є трьохосним тягачем, який здійснює перевезення трьохвісного напівпричепу контейнеровозу, який має гранично допустиме навантаження загальної маси 44 тон, а не 40 тон. З огляду на викладене, враховуючи, що в діях позивача відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторони як обов`язкові елементи складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП, а також процесуальні порушення вчинені посадовими особами відповідача, позивач вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Документальним доказом, який підтверджує факт відповідності транспортного засобу MAN TGX 26.440 - державний номерний знак НОМЕР_6 - серія НОМЕР_3 разом із причепом РАСТОN ТХС 339 державний номерний знак НОМЕР_2 - серія НОМЕР_4 вимогам зазначеним в п.22.5 ПДР України є свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу, в якому чітко зазначено наступні технічні відомості, а саме: Свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу MAN TGX 26.440 - державний номерний знак НОМЕР_6 - серія НОМЕР_3 - в розділі «особливі примітки» - «СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ». Свідоцтво про державну реєстрацію причепу РАСТОN ТХС 339 державний номерний знак НОМЕР_2 - серія НОМЕР_4 - в розділі «особливі примітки» - «СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ НАПІВПРИЧІП Н/ПР - КОНТЕЙНЕРОВОЗ» (а.с. 14-15, 16-17, 18, 19).
Транспортний засіб марки MAN TGX 26.440 - державний номерний знак НОМЕР_1 разом із причепом марки РАСТОN ТХС 339 державний номерний знак НОМЕР_2 у загальному вираженні мають 6 осей. Три осі має транспортний засіб і три осі має причеп. Даний факт підтверджується фотофіксацією транспортного засобу під час проходження зважування у русі за наступним посиланням: https://wim.dsbt.gov.ua/r/AB00009046 (а.с. 20).
Відповідачем під час винесення спірної постанови АВ № 00009046 від 25.11.2025 не було враховано, що транспортний засіб разом із причепом за своєю категорією (технічною конструкцією) та у розумінні п.22.5 ПДР України є трьохосним тягачем, який здійснює перевезення трьохвісного напівпричепу контейнеровозу, який має гранично допустиме навантаження загальної маси 44 тон, а не 40 тон, як стверджує відповідач.
Відповідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення є докази. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Інших доказів порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суду не надано.
Суду не надано жодних фото- та відеоматеріалів за допомогою яких зафіксовано порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 ..
Частиною 3 ст. 286 КАС визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За таких обставин, оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що позивач допустив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП, а відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, у зв`язку із чим його постанова підлягає скасуванню як незаконна.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Інші доводи зазначені представником відповідача у відзиві на адміністративний позов в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, залишити по фактично понесеним.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.132-1 КУпАП, ст.ст. 241-246, 250, 255, 286, 293, 295 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія АВ № 00009046 від 25.11.2025 року, задовольнити.
Постанову головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Солов`янчик С.І. серія АВ № 00009046 від 25.11.2025 року відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. - скасувати.
Закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 132-1 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 50 коп..
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, ЄДРПОУ 39816845, місцезнаходження: вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150.
Повне судове рішення складено 30 березня 2026 року.

Суддя: