Справа №243/10900/25
Провадження №2/333/3499/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2026 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючої судді Варнавської Л.О., 
за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
25.03.2026 року до суду за підсудністю надійшла позовна заява представника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №23825-05/2023 від 16.05.2023 року в розмірі 26 700,00 грн., а також судові витрати – 3028 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.05.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір №23825-05/2023 за яким відповідачу було надано кредит у розмірі 6000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та умовах визначених договором.
03.07.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар файненс груп» укладено Договір факторингу №3072023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «Стар файненс груп» за плату, а ТОВ «Стар файненс груп» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права грошової вимоги, до боржників вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі до ОСОБА_1 
27.12.2023 між ТОВ «ФК «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27122023-2, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Стар файненс груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Стар файненс груп» права грошової вимоги, до боржників вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі до ОСОБА_1 .
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №27122023-2 від 27.12.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 26 700,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20700,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Ухвалою суду від 30.03.2026 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу час 15 днів для скерування до суду відзиву на позовну заяву з моменту отримання ухвали суду.
Також дані РНОКПП відповідача внесені у обліково-статистичну картку в програмі документообігу загальних судів «Д-3», що забезпечує його можливість отримувати всі процесуальні документи в застосунку «Дія».
01.04.2026 року через канцелярію суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Працевитого Г.О., надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування зазначається, що відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог у повному обсязі в частині нарахованих процентів та штрафних санкцій і вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Основні заперечення зводяться до такого.
Щодо правомірності нарахування відсотків. Відповідачка є дружиною військовослужбовця, який проходить військову службу з 24.05.2022 року під час особливого періоду. У зв`язку з цим на неї поширюються гарантії, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких проценти за користування кредитом, а також штрафні санкції та пеня не нараховуються.
Щодо розміру заборгованості. Позивачем заявлено до стягнення 26 700 грн, з яких: 6 000 грн – тіло кредиту; 20 700 грн – нараховані відсотки. Відповідач вважає, що підлягає стягненню виключно сума основного боргу (тіло кредиту), тоді як нарахування відсотків є незаконним. 
Позовні вимоги підлягають частковій відмові – у частині стягнення відсотків та штрафних санкцій, із можливістю стягнення лише суми основного боргу. 
03.04.2026 року через канцелярію суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «ЄАПБ» Білотіл А.Г. надійшла відповідь на відзив. 
У своїх запереченнях представник позивача зазначає про безпідставність та необґрунтованість доводів відповідача, а також просить суд не враховувати їх при вирішенні справи з огляду на таке. Зокрема, позивач вказує, що відповідач не надав первісному кредитору жодних документів, які б підтверджували право на пільги, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема документів про проходження військової служби чоловіком у встановленому порядку. Відповідач не звертався до кредитора із заявою про застосування пільг та не подавав підтверджуючих документів, що є необхідною умовою для припинення нарахування процентів та штрафних санкцій. Нарахування процентів здійснювалося відповідно до умов кредитного договору, який був укладений добровільно, а його умови погоджені сторонами без зауважень. Відповідач підтвердив свою згоду з умовами договору шляхом його підписання в електронній формі. Позовні вимоги не містять вимог про стягнення штрафів чи пені, а стосуються виключно заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами, що, на думку позивача, не суперечить законодавству. Позивач наголошує, що укладений кредитний договір є обов`язковим для виконання сторонами, а його дія не припиняється до повного виконання зобов`язань. Сам факт закінчення строку кредитування не звільняє відповідача від обов`язку повернення коштів та сплати процентів. Відповідач визнає факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів, що звільняє позивача від доказування цих обставин. Заборгованість визначена первісним кредитором станом на момент відступлення права вимоги, при цьому позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань. У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
15.04.2026 року через канцелярію суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Працевитого Г.О., надійшли додаткові пояснення у справі. В змісті пояснень вбачається, що відповідач просить суд врахувати обставини, пов`язані із наявністю у неї права на пільги, передбачені законодавством для членів сімей військовослужбовців, а також заперечує проти нарахування процентів за користування кредитом. Зокрема, відповідач зазначає, що вона є дружиною військовослужбовця, який з 24.05.2022 року проходить військову службу у складі Національної гвардії України, у зв`язку з чим на неї поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На думку відповідача, вказана норма прямо передбачає звільнення від нарахування процентів за користування кредитом на період проходження військової служби членом сім`ї, а тому заявлені позивачем вимоги в частині стягнення відсотків є безпідставними. Крім того, у поясненнях зазначається, що положення законодавства, які пом`якшують відповідальність особи, мають зворотну дію в часі, що узгоджується з положеннями статті 58 Конституції України, практикою Конституційного Суду України та нормами цивільного законодавства. Відповідач також наголошує, що сума заявленої до стягнення заборгованості включає значний обсяг нарахованих відсотків, які, з огляду на вказані пільги, не підлягають стягненню, а тому підлягає стягненню виключно сума основного боргу (тіло кредиту). У зв`язку з викладеним, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення відсотків та вирішити спір з урахуванням наданих пояснень і норм чинного законодавства.
З огляду на викладене, враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а встановлені процесуальні строки сплинули, суд вважає за можливе перейти до розгляду справи по суті на підставі наявних у справі матеріалів.
Суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній письмових доказів та поданих сторонами процесуальних документів, без проведення судового засідання.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Судом встановлено, що 16.05.2023 року о 09-21 годині між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №23825-05/2023.
За умовами Договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику фінансовий кредит у розмірі 6000,00 грн., а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п.1.2 договору кредит надається строком на 360 днів, тобто до 09.05.2024.
Згідно п.1.4.1 Процентна ставка становить 2,50% в день в межах строку кредиту, визначеного п.1.2 договору.
Кредитні кошти надаються клієнту шляхом переказу на картковий рахунок який вказує позичальник (п.1.6. договору).
Пунктом 7.1 договору визначено, що цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Також сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (п.3.1 договору).
Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №23825-05/2023 сторони договору погодили графік розрахунків та орієнтовну сукупність вартість кредиту.
Також, 16.05.2023 сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту у якому наведено інформацію про аналогічні умови кредитування, яка була надана споживачу до укладення договору про споживчий кредит.
Таким чином, відповідач здійснила дії, спрямовані на укладення кредитного договору, підписавши його електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «W2967».
Таким чином, зі змісту Договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, зазначено суму кредиту, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.
З матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі надавши відповідачу кредит шляхом перерахування кредитних коштів у розмірі 6000,00 грн. на картковий рахунок відповідача НОМЕР_1 , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 15.10.2025 вих.№2919_201015151829 та не заперечується відповідачем.
03.07.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар файненс груп» укладено Договір факторингу №3072023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «Стар файненс груп» за плату, а ТОВ «Стар файненс груп» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права грошової вимоги, до боржників вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі до ОСОБА_1 
27.12.2023 між ТОВ «ФК «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27122023-2, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Стар файненс груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Стар файненс груп» права грошової вимоги, до боржників вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі до ОСОБА_1 .
Відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором належним чином не виконала у зв`язку із чим згідно розрахунку ТОВ «ФК «Інвеструм» заборгованість відповідача за кредитним договором №23825-05/2023 від 16.05.2023 станом на 27.12.2023 року становить 26700,00 грн., яка складається заборгованості за основним боргом у розмірі 6000,00 грн., заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам у розмірі 20700,00 грн.
Таким чином, зі змісту Договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, зазначено суму кредиту, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.
За змістом ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтями 638, 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови ,щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Так, пунктами 5, 6, 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Правилами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10. 2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.
При цьому, кредитний договір, укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі шляхом обміну електронними повідомленнями, з підписанням електронним цифровим підписом, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором або іншим аналогом власноручного підпису, відповідно до ст.207 ЦК України, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Поряд з цим, у відзиві відповідач посилався на те, що її чоловік відноситься до категорії осіб, які мають пільги, встановлені частиною 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на підтвердження чого до відзиву додає копію свідоцтва про шлюб, довідку військової частини НОМЕР_2 НГУ та копію військового посвідчення.
Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у т.ч. військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами,а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулівта/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Обставин, які б виключали поширення вищевказаних положень частини 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, укладання кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави, у цій справі судом не встановлено.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі N199/3051/14 (провадженняN61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21серпня 2014 року N 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
За наданими доказами, чоловік відповідачки ОСОБА_1 – ОСОБА_2 є військовослужбовцем та з 24.05.2022 року перебуває на військовій службі за контрактом по теперішній час, і станом на час спірних правовідносин (дії кредитного договору і нарахування відсотків за користування кредитом), та ухвалення оскаржуваного рішення, перебував на військовій службі та є військовослужбовцем, учасник бойових дій, а відтак проценти за користування кредитом не нараховуються на підставі положень частини 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Доводи представника позивача, що ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідач повинен був повідомити первісного кредитора, а відповідач не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - суд до уваги не приймає. Так, у вищевказаній нормі не містить такої вимоги. При розгляді справи відповідач надав відповідні документи, але позивач їх не враховував.
Досліджені в ході судового розгляду докази у їх сукупності дають суду підстави дійти висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу укладення та виконання кредитного договору, який є чинним, укладеним у передбаченій законом формі та не визнаний недійсним у встановленому порядку. Факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 6000,00 грн. підтверджується матеріалами справи та не заперечується самою відповідачкою, у зв`язку з чим у неї виник обов`язок щодо повернення отриманих коштів.
Разом з тим, вирішуючи питання щодо правомірності нарахування процентів за користування кредитом, суд враховує наступне.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач є дружиною військовослужбовця, який з 24.05.2022 року проходить військову службу у складі військової частини Національної гвардії України, що підтверджується належними та допустимими доказами, наданими суду.
Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на період проходження військової служби військовослужбовцями, а також їх подружжям, не нараховуються проценти за користування кредитом, а також штрафні санкції та пеня, за винятком визначених законом випадків.
Суд зазначає, що вказана норма має імперативний характер та спрямована на соціальний захист військовослужбовців і членів їх сімей у період дії особливого періоду, що узгоджується із загальними засадами державної політики у сфері оборони та соціального забезпечення.
Доводи позивача про те, що відповідач не зверталася до кредитора із заявою про застосування відповідних пільг та не надавала підтверджуючих документів, суд оцінює критично, оскільки відсутність такого звернення не може бути підставою для позбавлення особи гарантій, прямо передбачених законом.
Право на звільнення від нарахування процентів виникає безпосередньо з норм закону за наявності визначених ним обставин, а саме факту проходження військової служби військовослужбовцем та наявності сімейних відносин із позичальником, що у даному випадку підтверджено матеріалами справи.
Крім того, суд враховує правову позицію, відповідно до якої норми, що пом`якшують або скасовують відповідальність особи, мають зворотну дію в часі, що прямо передбачено статтею 58 Конституції України та узгоджується із практикою Конституційного Суду України.
Таким чином, нарахування процентів за користування кредитом у період дії зазначених гарантій є неправомірним, а тому вимоги позивача у цій частині не підлягають задоволенню.
Водночас суд зазначає, що звільнення від сплати процентів не звільняє відповідача від обов`язку повернути отримані кредитні кошти (тіло кредиту), оскільки такі кошти фактично були отримані та використані відповідачем, а зобов`язання за договором у цій частині належним чином не виконані.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за основною сумою кредиту у розмірі 6000,00 грн., тоді як у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів у розмірі 20700,00 грн. слід відмовити.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат:
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання до суду даної позовної заяви, позивачем згідно вимог ст.4 Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн., згідно платіжної інструкції №140895 від 24.10.2025 року.
Оскільки позовні вимоги задоволені судом частково, а саме на 22,471%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 680 грн 42 коп., а решта судового збору покладається на позивача.
Керуючись ст.ст.530, 536, 610-612, 617, 625, 629, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 137, 141 ЦПК України, суд – 
вирішив:
Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ-35625014, реквізити IBAN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості за Кредитним договором №23825-05/2023 в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ-35625014, реквізити IBAN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк») судовий збір в сумі 680,42 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повне судове рішення складене 22.04.2026 року.

Суддя Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя Л.О. Варнавська